ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р.  м. Київ Справа №911/3336/25 

За позовом Фізичної особи-підприємця Цибулька Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 )
до Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» (07231, Київська обл., Вишгородський (Іванківський) р-н, с. Олізарівка, вул. Миру, буд. 4)
про стягнення 2447347,47 грн
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Обставини справи:
В жовтні 2025 Фізична особа-підприємець Цибулько Олександр Володимирович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» (далі - відповідач) про стягнення 2447347,47 грн, з яких 1962500,00 грн основного боргу, 107662,17 грн 3% річних та 377185,30 грн інфляційних втрат. 
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договором на виконання сільськогосподарських робіт від 12.07.2022 №7, щодо оплати вартості виконаних робіт у строк, визначений цим договором.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3365/25 за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 04.12.2025. Ухвала суду від 11.11.2025 про відкриття провадження у справі направлена сторонам, які не мають зареєстрованих електронних кабінетів ЄСІТС, рекомендованими поштовими відправленнями від 20.11.2025, а саме позивачу поштовим відправленням №R067041888021, яке вручене позивачу 27.11.2025, а відповідачу поштовим відправленням №R067041893572, яке вручене відповідачу 12.12.2025.
04.12.2025 підготовче засідання у справі не відбулось у зв`язку з відсутністю можливості провести технічну фіксацію судового засідання, ухвалою суду від 04.12.2025 підготовче засідання було перепризначено на 22.01.2026. Ухвала суду від 04.12.2025 про перепризначення підготовчого засідання направлена сторонам рекомендованими поштовими відправленнями від 11.12.2025, а саме позивачу поштовим відправленням №R067056204889, а відповідачу поштовим відправленням №R067056210340, яке вручене відповідачу 27.12.2025.
У підготовче засідання 22.01.2026 з`явився представник позивача, не з`явився відповідач, який про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення підготовчого засідання не заявляв. Протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.02.2026. Про призначення справи до судового розгляду по суті відповідача, який не з`явився в підготовче засідання, повідомлено ухвалою суду від 22.01.2026, яка направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням від 03.02.2026 №R067092900905, яке відповідно до даних трекінгу «Укрпошти» поштовим відділенням за місцезнаходженням відповідача повернуто до суду 04.03.2026 без вручення, причина невручення відповідачу - за закінченням терміну зберігання. 
У судове засідання 11.02.2026 з`явився представник позивача, не з`явився відповідач, який про причини неявки суд не повідомив, протокольною ухвалою судове засідання було відкладено на 04.03.2026. Про відкладення судового засідання відповідача, який не з`явився, повідомлено ухвалою суду від 11.02.2026, яка направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням від 24.02.2026 №R067108489259.
В судове засідання 04.03.2026 сторони не з`явились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, відповідач про причини не явки суд не повідомив. 
Щодо неявки відповідача суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.
За приписами частини 1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 1 ст.2 та частини 1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач був повідомлений про наявність справи №911/3336/25, оскільки йому були направлені ухвали суду у цій справі, деякі з яких були отримані відповідачем. Крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
При цьому відповідно до частини 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває. 
Також відповідно до частини 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, одержувати чи не одержувати адресовану стороні поштову кореспонденцію у відділенні поштового зв`язку є правом самої сторони, яким сторона розпоряджається на власний розсуд, а тому у разі невчинення самою стороною дій щодо фактичного одержання у розумний строк адресованої такій стороні поштової кореспонденції вказана суб`єктивна поведінка не може розглядатись як порушення права сторони на участь в судовому засіданні і відповідач має самостійно нести ризик невчинення ним дій щодо одержання у розумний строк адресованої йому поштової кореспонденції.
Відповідач про поважні причини неявки та ненадання відзиву суд не повідомляв. Відповідно до частини 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість розгляду справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд
встановив:
12.07.2022 між Фізичною особою-підприємцем Цибульком Олександром Володимировичем (позивач у справі) в якості виконавця та Приватним підприємством «КОРОНА-СЕРВІС+» (відповідач у справі) в якості замовника був укладений договір №7 на виконання сільськогосподарських робіт (далі - договір). 
Згідно із пунктом 1.1 цього договору позивач-виконавець зобов`язався на території сільськогосподарських угідь відповідача-замовника виконати сільськогосподарські роботи по збиранню врожаю сільгоспкультур на пальному замовника - за кількістю, якістю, в строки та на умовах, що наведені нижче за текстом договору, а відповідач-замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи. 
В пункті 1.2 договору його сторони визначили обсяг та ціну робіт, а саме: виконавець виконуватиме роботи за наведеними нижче умовами в наступних обсягах: 
найменування с/г культури - пшениця, 
площа - 1 570,00 га, 
ціна за 1 га - 1 250,00 грн без ПДВ. 
Згідно із пунктами 3.1 та 3.2 договору ціна робіт за 1 (один) гектар розраховується на момент фактичного надання послуг та зазначається в актах виконаних робіт. Загальна вартість виконаних робіт (сума до сплати) обчислюється виходячи з актів передачі-приймання виконаних робіт, що підписані сторонами. 
Відповідно до пункту 3.3 договору оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі виставлених рахунків за послуги або актів передачі-приймання виконаних робіт в строк, визначений у пункті 3.4 даного договору (не пізніше, ніж через 30 календарних днів з дати підписання відповідного акту передачі-приймання виконаних робіт).
Відповідно до пункту 3.4 цього договору оплата за виконані роботи проводиться з відстрочкою платежів, починаючи із 01.10.2022 до моменту проведення повного розрахунку, але не пізніше 31.12.2023.
Згідно із умовами вказаного договору від 12.07.2022 №7 на виконання сільськогосподарських робіт позивач-виконавець надав відповідачу-замовнику послуги щодо збирання врожаю пшениці, площею - 1 570 га, на загальну суму 1962500,00 грн, про що сторони підписали акт виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 30.08.2022.
Як випливає із цього акта виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 30.08.2022, згідно з договором від 12.07.2022 №7 позивач надав відповідачу послуги із збирання врожаю пшениці на загальну суму 1962500,00 грн.
Доказів оплати відповідачем-замовником вказаних послуг на загальну суму 1962500,00 грн матеріали цієї справи №911/3336/25 не містять.
Звертаючись в жовтні 2025 до Господарського суду Київської області із позовом у цій справі №911/3336/25 до Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» (відповідача-замовника) про стягнення коштів в сумі 2447347,47 грн, ФОП Цибулько О.В. (позивач-виконавець) посилається на несплату відповідачем вартості наданих послуг сумі 1962500,00 грн (основний борг) в строк, передбачений укладеним сторонами договором від 12.07.2022 №7. Крім того, позивачем на вказаний основний борг нараховано та заявлено до стягнення з відповідача також 107662,17 грн 3% річних (за період прострочення з 01.01.2024 по 30.10.2025) та 377185,30 грн інфляційних втрат (за період прострочення: з 01.01.2024 по 30.06.2025).
Відповідач правом на подання відзиву на позов у цій справі не скористався.
Вирішуючи спір у справі та надаючи правову оцінку вищевказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, суд виходить з того, що між сторонами на підставі договору від 12.07.2022 №7 на виконання сільськогосподарських робіт (тут і далі - договір) виникли майнові правовідносини за договором про надання послуг.
Так, відповідно до частини 1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Уст.629 Цивільного кодексу України закріплений основоположний принцип договірного права "pacta sunt servanda", відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи умову пункту 3.4 договору від 12.07.2022 №7 на виконання сільськогосподарських робіт, відповідно до якого оплата за виконані роботи проводиться з відстрочкою платежів, починаючи із 01.10.2022 до моменту проведення повного розрахунку, але не пізніше 31.12.2023, суд приходить до висновку про те, що замовник-відповідач повинен був оплатити надані виконавцем-позивачем за цим договором послуги по збиранню врожаю пшениці на суму 1962500,00 грн в строк до 31.12.2023.
Відповідно до положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Факт надання позивачем відповідачу послуг по збиранню врожаю пшениці на суму 1962500,00 грн підтверджується підписаним сторонами без зауважень актом виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 30.08.2022, згідно з яким позивачем-виконавцем були надані відповідачу-замовнику послуги із збирання врожаю пшениці на загальну суму 1962500,00 грн.
Відповідач факту отримання від позивача послуг на загальну суму 1962500,00 грн не заперечив та не спростував, правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором від 12.07.2022 №7 стосовно оплати позивачу вартості послуг в сумі 1962500,00 грн не надав.
Згідно із пунктом 5 частини 2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Таким чином, оскільки строк оплати вартості наданих послуг в сумі 1962500,00 грн за договором настав, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано вимог позивача, суд дійшов висновку про те, що прострочений основний борг відповідача в сумі 1962500,00 грн матеріалами справи підтверджений та позовні вимоги про стягнення вказаного основного боргу підлягають задоволенню. 
Крім того, позивачем у цій справі заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача також 107662,17 грн 3% річних за період прострочення основного боргу з 01.01.2024 по 30.10.2025, а також 377185,30 грн інфляційних втрат за період прострочення основного боргу з прострочення основного боргу з 01.01.2024 по 30.06.2025.
Відповідно до частини 2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до обставин справи, які не спростовані відповідачем, прострочення відповідача по сплаті основного боргу в сумі 1962500,00 грн виникло з 01.01.2024.
Перевіряючи за допомогою інформаційної системи «ЛІГА:ЗАКОН» розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних за період прострочення з 01.01.2024 по 30.10.2025 від суми основного боргу в розмірі 1962500,00 грн, суд встановив, що сума 3% річних за вказаний період прострочення становить 107749,32 грн.
При цьому оскільки відповідно до частини 2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, то позовні вимоги про стягнення 3% річних у цій справі підлягають задоволенню у межах їх заявленого позивачем розміру, що становить 107662,17 грн.
Перевіряючи за допомогою інформаційної системи «ЛІГА:ЗАКОН» розрахунок позивача щодо стягнення інфляційних втрат за період прострочення з 01.01.2024 по 30.06.2025 від суми основного боргу в розмірі 1962500,00 грн, суд встановив, що сума інфляційних втрат за вказаний період прострочення становить 377185,30 грн, що відповідає заявленому позивачем розміру.
Відповідно до частини 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (пункт 1 частини 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Частинами 1 та 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1962500,00 грн основного боргу, 107662,17 грн 3% річних та 377185,30 грн інфляційних втрат. 
Враховуючи задоволення позовних вимог у цій справі, сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір в сумі 29368,17 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.
Керуючись ст. 2, 4 - 9, 11, 13, 14, 18, 20, 73 - 80, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Цибулька Олександра Володимировича до Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» про стягнення 1962500,00 грн основного боргу, 107662,17 грн 3% річних та 377185,30 грн інфляційних втрат задовольнити.
2. Стягнути з Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» (07231, Київська обл., Вишгородський (Іванківський) р-н, с. Олізарівка, вул. Миру, буд. 4, код ЄДРПОУ 40970242) на користь Фізичної особи-підприємця Цибулька Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1962500 (один мільйон дев`ятсот шістдесят дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. основного боргу, 107662 (сто сім тисяч шістсот шістдесят дві) грн 17 коп. 3% річних, 377185 (триста сімдесят сім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн 30 коп. інфляційних втрат та 29368 (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 17 коп. судового збору.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2026.

Суддя О.О. Третьякова