МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 р. 	№ 400/5564/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	Колгоспа «Прометей», с. Кавказ, Баштанський район, Миколаївська область, 56216,  	
до відповідача	Березнегуватської селищної ради, пл. Соборно-Миколаївська, 10, смт Березнегувате, Баштанський район, Миколаївська область, 56203,  	
треті особи	1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ,  	
про	визнання протиправними та скасування п.1,2,3,4,5 рішення від 19.12.2025 року № 22,	
ВСТАНОВИВ:
Колгосп «Прометей» (далі також – Колгосп або позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Березнегуватської селищної ради (далі також – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5 Рішення № 22 від 19.12.2025 року Березнегуватської селищної ради Миколаївської області щодо надання земельних ділянок для городництва в межах села Козацьке.
Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що оскаржуване рішення у п. 1 – 5 винесено відповідачем протиправно та підлягає скасуванню. Колгосп «Прометей» створений на підставі Рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів № 5 від 10 січня 1989 року шляхом розукрупнення колгоспів «Україна» та «ім. Чкалова». Згідно землевпорядної документацій колгосп «Прометей» має у постійному користування земельну ділянку загальною площею 2507,3га в межах території Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Земельні ділянки з 1989 року перебувають у постійному користуванні Колгоспу «Прометей» 07.05.2026 року Березнегуватська селищна рада надала відповідь за вих. № 1253/06-18 від 06.05.2026 року. Позивач ознайомившись із отриманою відповіддю та наданими документами, вважає, що Відповідач приймаючи Рішення № 22 від 19.12.2025 року про надання дозволів громадянам на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду терміном 10 років для городництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування в межах Березнегуватського району, діяв не на підставі Конституції та законів України, всупереч приписів норм матеріального права та порушенням прав землекористувача.
Ухвалою від 19.05.2026 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 262 КАС України, без виклику сторін у судове засідання.
Ухвалою від 21.05.2026 року суд ухвали проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 18.06.2026 року.
Відповідач ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав через електронний кабінет, відзив на адміністративний позов не надав.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2024 року у справі № 640/22958/21 дійшов висновку, що довідка про доставку електронного листа є допустимим доказом, що підтверджує вручення стороні судового рішення, надісланого в електронній формі.
У відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Треті особи письмові пояснення по суті спору не надали.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
Колгосп «Прометей» створений на підставі Рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів № 5 від 10.01.1989 року шляхом розукрупнення колгоспів «Україна» та «ім. Чкалова». Згідно землевпорядної документацій колгосп «Прометей» має у постійному користування земельну ділянку загальною площею 2507,3га в межах території Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Земельні ділянки з 1989 року перебувають у постійному користуванні Колгоспу «Прометей».
Право постійного користування колгоспу «Прометей» земельною ділянкою площею 2507,3 га підтверджено наступними судовими рішеннями:
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.04.2012 року у адміністративній справі № 2а-887/11/1470.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2012 року у справі № 2а-887/11/1470.
Рішенням Госпо арського суду Миколаївської області від 23.10.2012 року у справі № 9/407/08-НРОКУ
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року у справі № 2-а-8/11.
13.07.2017 року Вищий адміністративний суд України виніс ухвалу по адміністративній справі, якій присвоєно №К/800/11559/16, якою касаційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області відхилено, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду – залишено без змін.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року у адміністративній справі № 400/1459/20.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.09.2021 року у справі № 915/98/20.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2021 року у справі № 915/2507/19, яке залишено в силі постановою Південно – Західним апеляційним господарським судом від 22.06.2021 року.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.07.2021 року у справі № 915/113/20.
19.12.2025 року Березнегуватська селищна рада на шістдесят четвертій сесії восьмого скликання прийняла Рішенням № 22 «Про надання дозволу громадянам України на виготовлення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду терміном на 10 року для городництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування, в межах території Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області».
Відповідно до зазначеного рішення вирішено: 
Пунктом 1: надати дозвіл громадянці України ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6000 га ріллі (код КВЗУ 01.01) в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва (код КВЦПЗД 01.07) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування, в селі Козацьке по вулиці Добровольців, (відповідно до наданих викопіювань), в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області ;
Пунктом 2: надати дозвіл громадянці України ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6000 га ріллі (код КВЗУ 01.01) в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва (код КВЦПЗД 01.07) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності , не наданих у власність або користування, в АДРЕСА_2 , (відповідно до наданих викопіювань), в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області ;
Пунктом 3: надати дозвіл громадянці України ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6000 га ріллі (код КВЗУ 01.01) в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва ( код КВЦПЗД 01.07) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування, в АДРЕСА_2 , (відповідно до наданих викопіювань), в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області;
Пунктом 4: надати дозвіл громадянці України ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6000 га ріллі (код КВЗУ 01.01) в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва (код КВЦПЗД 01.07) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування, в селі Козацьке по вулиці Добровольців, (відповідно до наданих викопіювань), в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області;
Пунктом 5: надати дозвіл громадянці України ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6000 га ріллі (код КВЗУ 01.01) в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва (код КВЦПЗД 01.07) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування, в селі Козацьке по вулиці Добровольців, (відповідно до наданих викопіювань), в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області.
Позивач вважав, що винесені п. 1, 2, 3, 4, 5 вказаного Рішення прийняті всупереч приписів норм матеріального права, з порушенням прав землекористувача є незаконними та підлягають скасування, тому звернувся до суду з відповідним позовом.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:
Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України (далі – ЗК України ) передбачено що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Разом із адміністративним позовом, Позивачем додано Розпорядження № 7-р від 09.01.1991 року Виконавчого комітету Миколаївської обласної ради народних депутатів «Про затвердження проекту планування та забудови сіл області.
Відповідно абз. 4 п. 1 Розпорядження № 7-р від 09.01.1991 року мовою оригіналу «Утвердить проекты планировки и застройки сельских населенных пунктов, составленные проектными организациями и согласованные градостроительным светом главного управления архитектуры и градостроительства облисполкома: «…с. Кавказ Мураховского сельского Совета, с. Новороссийское Белокриницкого сельского Совета Березнеговатского поселкового Совета Березнеговатского района…»/ разроботчик – Украинский научно – исследовательский и проектно-изыскательный институт по землеустройству.
Згідно п. 2 Розпорядження № 7-р від 09.01.1991 року мовою оригіналу: «Исполкомам Березнеговатского, Мураховского, Белокриницкого сельских советов народных депутатов застройку сел выполнять в соответствии с генеральными планами.
Відповідно до вказаного Розпорядження було розроблено проект планування та забудови сіл Кавказ і Новоросійськ колгоспу «Прометей» Березнегуватського району Миколаївської області та міститься Генеральний план сіл Кавказ та Новоросійськ.
Судом встановлено та сторонами не спростовано, що на момент подання адміністративного позову та розгляду справи, Розпорядження № 7-р від 09.01.1991 року та Генеральний план сіл Кавказ та Новоросійськ є діючими.
Законодавством України не визначено поняття «городництво», на практиці фактично під городництвом розуміють вирощування рослинницької сільськогосподарської продукції (овочевих культур), не пов`язаної з вирощуванням багаторічних плодових насаджень, сінокосіння та випасання худоби.
За основним цільовим призначенням землі поділяються на категорії, які мають особливий правовий режим. Зокрема, земельні ділянки для городництва належать до категорії земель сільськогосподарського призначення. 
Згідно ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
До земель сільськогосподарського призначення належать:
а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);
б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Відповідно ч. 3 ст. 20 ЗК України категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Частиною 5 ст. 20 ЗК України передбачено, що класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.
Кабінет міністрів України Постановою від 17.10.2012 року № 1051 затвердив «Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі – Порядок № 1051).
Додаток № 59 Порядку № 1051 визначає «Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок», відповідно до якого категорія для городництва віднесено «землі сільськогосподарського призначення».
Згідно Генерального плану сіл Кавказ та Новоросійськ, що затверджений Розпорядженням № 7-р від 09.01.1991 року, визначено, що всі земельні ділянки в межах даних сіл передбачають забудову території сіл, є землями житлової та громадської забудови, але не прийняття рішень про надання дозволів громадянам на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для городництва.
Отже, Розпорядження № 7-р від 09.01.1991 року та Генеральний план сіл Кавказ та Новоросійськ є діючими та прийняте відповідно до приписів Земельного законодавства, яке діяло на момент його прийняття.
16.02.2022 року надано лист-відповідь на запит позивача, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 14.02.2022 року за вих. № 29-14-0.2-773/2-22.
У відповіді ГУ Держгеокадастр у Миколаївській області зазначає, що станом на сьогодні в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про межі населених пунктів Кавказ та Новоросійськ Березнегуватського району Миколаївської області.
Крім того, Регіональний фонд документації із землеустрою та оцінки земель, не містить документації із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населених пунктів Кавказ та Новоросійськ Березнегуватського району Миколаївської області.
Відповідно до вимог ст. 173 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті – це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.
Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.
Згідно ч. 4 ст. 173 ЗК України землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Частиною 1 ст. 174 ЗК України встановлено, що рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад.
Рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.
Рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які не входять до складу відповідного району, або у разі, якщо районна рада не утворена, приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням відповідних сільських, селищних рад.
Згідно п. 3 Розділу ІХ «Прикінцевих положень» ЗК України визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України від 07.07.2011 року № 3613-VI «Про державний земельний кадастр» (далі – Закон № 3613) відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць, нормативну грошову оцінку земель, розташованих у межах територій адміністративно-територіальних одиниць, обмеження у використанні земель, встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про встановлення і зміну меж адміністративно-територіальної одиниці, про затвердження документації із землеустрою, документації з оцінки земель, яка є підставою для внесення таких відомостей.
Частиною 4 ст. 32 Закону № 3613 передбачено, що на підтвердження внесення до Державного земельного кадастру відомостей про державний кордон України, межі адміністративно-територіальних одиниць, нормативну грошову оцінку земель, розташованих в межах територій адміністративно-територіальних одиниць, обмеження у використанні земель, встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, містобудівною документацією, Державним кадастровим реєстратором безоплатно видається органу, який прийняв відповідне рішення, витяг з Державного земельного кадастру.
Тобто, надана відповідь ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 14.02.2022 року за вих. № 29-14-0.2-773/2-22, підтвердила факт відсутності в Державному земельному кадастрі, в Публічній кадастровій карті України встановлених меж сіл Кавказ та Новоросійськ Березнегуватського району Миколаївської області.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів що земельні ділянки, які надані оскаржуваними рішеннями знаходяться в межах сіл Кавказ та Новоросійськ.
Згідно п. 2 та п. 4 Розділу 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3613 земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом (01.01.2013 року) у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.
Відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 01.01.2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.
У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель.
Пунктом 8 Розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 06.09.2012 року № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» із змінами та доповненнями передбачено, що у разі якщо межі сіл, селищ, міст не встановлені відповідно до вимог статей 174, 175 та 176 ЗК України, визначення меж земель державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням меж населених пунктів, зазначених у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до п. 8 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про землеустрій», відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць, встановлені до набрання чинності Законом України «Про землеустрій», вносяться до Державного земельного кадастру на підставі проектів формування території і встановлення меж сільських, селищних рад або інших матеріалів, за якими відповідно до законодавства, що діяло на момент їх затвердження, здійснювалося встановлення (зміна) їх меж. У разі відсутності таких матеріалів і до моменту внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі сіл, селищ, міст на підставі документації, визначеної статтею 21 цього Закону, відомостями про такі межі вважаються дані, що збігаються з межами, відображеними в індексних кадастрових картах (планах) сіл, селищ, міст.
В Постанові Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 03.03.2020 року у справі № 367/6388/16-а викладено наступний правовий висновок.
Суд зауважує, що питання щодо належності спірних земельних ділянок до території міста Ірпеня є визначальним у цьому спорі, а тому потребує з`ясування на підставі належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів.
Визначення питання щодо перебування земельної ділянки у межах певного населеного пункту належить проводити з урахуванням такого.
Відповідно до вимог ст. 173 ЗК України, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.
Частиною 1 ст. 174 ЗК України встановлено, що рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад.
Таким чином, законом регламентований порядок встановлення меж населених пунктів. Судам необхідно встановити, чи були встановлені межі населених пунктів у встановленому законом порядку, після чого з`ясувати, у межах якого з них перебуває спірна земельна ділянка.
Водночас, у разі якщо межі населених пунктів не встановлені у порядку, визначеному Земельним кодексом України, судам належить виходити з фактичних меж населених пунктів. Так, відсутність реалізації компетентними органами своїх повноважень щодо встановлення меж міста не свідчить про фактичну відсутність таких меж.
Тобто, суд погоджується з думкою позивача, що законом регламентований порядок встановлення меж населених пунктів.
Частиною 1 ст. 16 Закону України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі – Закон № 3038) передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 3038 генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Відповідно ч. 6 ст. 17 Закону № 3038 рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.
У відповідності до ч. 9 ст. 17 Закону № 3038 строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.
Згідно ч. 14 ст. 17 Закону № 3038 генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами протягом трьох місяців з дня їх подання.
Відповідно п. 3 Розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3038 генеральні плани населених пунктів, затверджені до набрання чинності цим Законом, є безстроковими.
Отже, приймаючи оскаржувані рішення, відповідач порушив приписи ч. 3 ст. 123 ЗК України та повинен був прийняти рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою, оскільки, існує невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану сіл Кавказ та Новоросійськ.
Відповідно до висновку Судової палати у цивільних справах Верховного Суду 27.09.2017 року у справі № 391/1055/14-ц зазначено наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 173 ЗК України (в редакції на час прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.
Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів. Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викупу) відповідно до цього Кодексу.
За положеннями ч. 2 ст. 174 ЗК України, в редакції яка діяла на час прийняття рішення про надання дозволу на розробку документації на виділення земельної ділянки, рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською чи Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад.
За змістом п. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень районних рад входило і входить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою району в межах і в порядку, визначених законом. 
До прийняття ЗК України 2001 року положеннями Земельного кодексу Української РСР 1970 року також встановлювалось що землі сільських населених пунктів, віднесених до перспективних для подальшого розвитку, відмежовуються від інших земель шляхом встановлення межі населених пунктів відповідно до проектів їх планування і забудови, які затверджуються виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів.
Землі сільських населених пунктів, не віднесених до перспективних, відмежовуються від інших земель у порядку внутрішньогосподарського землеустрою.
Отже, межі населеного пункту повинні встановлюватися та/або змінюватись рішенням відповідного компетентного органу або на підставі інших правових документів, виготовлених та/або прийнятих компетентними органами відповідно до законодавства, що діяло на час утворення населеного пункту та/або зміни його меж.
Таким чином, для того щоб приймати рішення про надання громадянам України дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для городництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування в межах сіла Кавказ, Березнегуватська селищна рада Березнегуватського району Миколаївської області повинна була: встановити межі в натурі (на місцевості) сіла Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області. Для того, щоб встановити межі в натурі (на місцевості) сіла Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області, Березнегуватська селищна рада Миколаївської області повинна розробити документація із землеустрою (землевпорядну документацію). Для того, щоб Березнегуватська селищна рада мала право розпоряджатися землями комунальної власності в межах сіла Кавказ Березнегуватського району повинні розробити генеральний план або ж поновити діючий генеральний план сіла Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області. Для надання земельних ділянок у власність та користування у межах сіла Кавказ Березнегуватського району відповідно до абз. 2 п. 2 ст. 123 ЗК України Березнегуватська селищна рада повинна вимагати письмову згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).
Як вбачається із наданих до справи доказів сторонами, вище вказаних дій відповідачем не виконано.
Також в оскаржуваних п. 1, 2, 3, 4, 5 Рішенні № 22 не зазначено адреси земельних ділянок, що впливає на некоректність їх відведення в натурі (на місцевості), адже земельні ділянки для городництва виділяються за рахунок городів присадибних ділянок, які мали назву вулиці та номер будинку, проте із поданих викопіювань вбачається, що це землі сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами сіла Кавказ. 
Тому, до встановлення меж населених пунктів на підставі відповідної землевпорядної документації та внесення даних до Державного земельного кадастру про межі населених пунктів, Березнегуватська селищна рада, при прийнятті рішень з надання земельних ділянок для городництва в межах сіла Кавказ, перевищує свої повноваження та зачіпає інтереси землевласників та землекористувачів в тому числі і позивача.
Одним із завдань органів місцевого самоврядування є внесення відомостей про межі населених пунктів до Державного земельного кадастру. Внесення таких відомостей чітко розмежує території земель в межах та за межами населених пунктів, а також застереже органи державної влади та місцевого самоврядування від перевищення своїх повноважень при розпорядженні земельними ділянками при наданні їх у власність та користування.
Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Ключовими моментами, які визначають розпорядника земель при наданні їх у власність або користування, є приналежність їх до комунальної власності відповідних територіальних громад чи до державної форми власності, певної категорії земель, а також розташування земельної ділянки у межах сіл, селищ, міст та за межами населених пунктів.
Технічна документація з нормативної грошової оцінки населених пунктів Лепетиської сільської ради розроблялась з метою формування земельного податку і прийняті рішення щодо встановлення меж населених пунктів, погодження, які долучені до даної документації носять формальне значення, адже ці межі не мають своїх просторових значень, які б давали змогу визначити їх в натурі (на місцевості). Картографічні матеріали в документації – це схеми населених пунктів без їх прив`язки на місцевості, без розмірів, площі зазначені з резервними територіями, які на місцевості неможливо визначити без проведення землеустрою. В рішеннях селищної ради не зазначаються адреси земельних ділянок, що може вплинути на некоректність їх відведення в натурі (на місцевості), адже земельні ділянки для городництва виділяються за рахунок городів присадибних ділянок, які мали назву вулиці та номер будинку. Дані присадибні ділянки можуть бути приватизованими з відсутність даних в Державному земельному кадастрі. Межі відведених ділянок прив`язані на місцевості до умовної межі населеного пункту (яка не встановлена в натурі (на місцевості)) нанесеної на публічну кадастрову карту і може не відповідати дійсності.
Отже, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі адміністративно-територіальних одиниць чітко розмежовує території земель в межах та за межами населених пунктів, а також застережуть органи державної влади та місцевого самоврядування від перевищення своїх владних повноважень при розпорядженні земельними ділянками при наданні їх у власність та користування.
Отже, приймаючи оскаржувані відповідачем пункти 1, 2, 3, 4, 5 Рішення від 19.12.2025 року № 22 Березнегуватською селищною радою не було з`ясовано на підставі належних та допустимих доказів питання, в межах якого населеного пункту розташовані спірні земельні ділянки.
З`ясування цих обставин має визначальне значення, а їх не з`ясування призвело до помилкового прийняття оскаржуваних позивачем рішень.
Частиною 2 ст. 152 ЗК України проголошено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов Колгоспу «Прометей» (с. Кавказ, Березнегуватський район, Миколаївська область, 56234, код ЄДРПОУ 02126484) до Березнегуватської селищної ради (пл. Соборно-Миколаївська, 10, смт Березнегувате, Баштанський район, Миколаївська область, 56203, код ЄДРПОУ 04375808), за участю третіх осіб – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) – задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5 Рішення від 19.12.2025 року № 22 року шістдесят четвертої позачергової сесії восьмого скликання Березнегуватської селищної ради «Про надання дозволу громадянам України на виготовлення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду терміном на 10 року для городництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, не наданих у власність або користування, в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області».
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Березнегуватської селищної ради (пл. Соборно-Миколаївська, 10, смт Березнегувате, Баштанський район, Миколаївська область, 56203, код ЄДРПОУ 04375808) на користь Колгоспу «Прометей» (с. Кавказ, Березнегуватський район, Миколаївська область, 56234, код ЄДРПОУ 02126484) судові витрати у сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17.07.2026 року.

Суддя О.В. Малих