Березівський районний суд Одеської області 

20.08.2026
Справа № 494/1588/26
Провадження № 2-о/494/60/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.08.2026          м. Березівка 
Березівський районний суд Одеської області у складі 
Головуючого судді Панчишина А.Ю., 
з участю секретаря судового засідання Станілевич А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в місті Березівка порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Шулика Максима Юрійовича , що діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що  має юридичне значення (факту належності правовстановлюючих документів),
В С Т А Н О В И В:
26.06.2026 Шулик М.Ю. , що діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності правовстановлюючих документів), яку мотивував наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за віком. Однак, йому було відмовлено в призначені пенсії за віком, посилаючись на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
-період військової служби строкової з 15.05.1980 р. по 28.05.1982 р. згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 15.05.1980 р, оскільки на титульній сторінці зазначено по батькові « ОСОБА_3 », що не відповідає паспорту заявника « ОСОБА_4 »;
-період навчання з 01.09.1986 р. по 27.06.1989 р. згідно з дипломом НОМЕР_2 від 30.06.1989 р., оскільки на титульній сторінці зазначено по батькові « ОСОБА_3 », що не відповідає паспорту заявника « ОСОБА_4 » ;
-період роботи з 20.06.1984 р. по 14.07.1991 р. згідно з довідками №8 від 21.05.2021 р., №9 від 21.05.2021 р., №10 від 21.05.2021 р.
Для зарахування зазначених періодів служби та діяльності було рекомендовано заявнику звернутися до суду для встановлення факту належності вищевказаних документів.
За таких обставин, пенсійний фонд не може нарахувати заявнику повний стаж для призначення пенсії за віком.

Представник заявника ствердив, що військовий квиток НОМЕР_1 від 15.05.1980 р, диплом НОМЕР_2 від 30.06.1989 р., довідки Товариства з додатковою відповідальністю «АВТОБАЗА №4» за №8 від 21.05.2021 р., за №9 від 21.05.2021 р., за №10 від 21.05.2021 р. , дійсно видані на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується співпадінням мого ім`я, прізвища, та числа, місяця і року народження з паспортними даними.

Враховуючи наведене, представник заявника просить: 
1)встановити факт того, що військовий квиток НОМЕР_1 від 15.05.1980 р. та диплом НОМЕР_2 від 30.06.1989 р., належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2) Встановити факт того, що довідки за №8 від 21.05.2021 р., за №9 від 21.05.2021 р., за №10 від 21.05.2021 р. , видані Товариством з додатковою відповідальністю «АВТОБАЗА №4» (код ЄДРПОУ 05526238) на ім`я - ОСОБА_2 на російській мові, належать мені, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявник у судове засідання не з`явилася. Від його представника адвоката Шулика М.Ю. надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та її представника.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями) зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту належності йому військового квитка, диплому та довідок про періоди роботи.
Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України НОМЕР_3 Заявник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання від 24.11.2020 року №193/02-29 Раухівської селищної ради. 
06.05.2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за віком. Однак, йому було відмовлено листом №1500-0206-8/74254 ВІД 15.05.2026 року в призначені пенсії за віком, посилаючись на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
-період військової служби строкової з 15.05.1980 р. по 28.05.1982 р. згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 15.05.1980 р, оскільки на титульній сторінці зазначено по батькові « ОСОБА_3 », що не відповідає паспорту заявника « ОСОБА_4 »;
-період навчання з 01.09.1986 р. по 27.06.1989 р. згідно з дипломом НОМЕР_2 від 30.06.1989 р., оскільки на титульній сторінці зазначено по батькові « ОСОБА_3 », що не відповідає паспорту заявника « ОСОБА_4 » ;
-період роботи з 20.06.1984 р. по 14.07.1991 р. згідно з довідками №8 від 21.05.2021 р., №9 від 21.05.2021 р., №10 від 21.05.2021 р., оскільки відсутній акт перевірки. 
Згідно довідки №9 про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.05.2021 року така видана ОСОБА_2 та містить відомості про суми заробітної плати з розшифруванням з 1984 по 1990 року.
Відповідно до довідки №8 від 21.05.2025 року вбачається, що вона видана ОСОБА_2 про те, що він працював в Одеській автобазі №4з 20.06.1984 по 14.07.1991 року. 
Згідно довідки №10 про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.05.2021 року така видана ОСОБА_2 та містить відомості про суми заробітної плати з розшифруванням за 1991 рік.
Відповідно до Архівної довідки від 14 липня 2025 року №5262/06-21 вбачається, що в особових рахунках з нарахування заробітної плати працівникам Одеського сталепрокатного виробничого об`єднання імені Дзержинського значиться , що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийнятий на роботу до «сталепроволочного цеху» та працював на посадах - - 07.08.1982 року «уч.волоч.», з 03.03.1983 - «контролер вол.отд.» ОСОБА_2 звільнений з займаної посади 04.02.1984 року за власним бажанням. 
Таким чином, заявник просить встановити факт належності йому документів, в яких його по батькові було зазначено по різному.
Суд звертає увагу на положення ч.3 ст.315 ЦПК України, відповідно до якої справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
Аналогічні роз`яснення, надані у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за якими при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.
Таким чином, вимога про встановлення факту належності особі військового квитка задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги про встановлення факту належності заявнику диплому НОМЕР_2 , виданого 30.06.1989 Одеським автотехнічним технікумом та довідок за №8 від 21.05.2021 р., №9 від 21.05.2021 р., №10 від 21.05.2021 р., виданих Товариством з додатковою відповідальністю «АВТОБАЗА №4» (код ЄДРПОУ 05526238) на ім`я - ОСОБА_2 на російській мові суд констатує наступне.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Заявник не надав суду будь-яких доказів, окрім самих документів, які містять розбіжності, на обгрунтування обставин зміни його по батькові з «ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 » та коли саме «по батькові» було змінено. Те, що його прізвище та ім`я в документах збігаються, не доводить беззаперечно факт належності йому військового квитка, диплому та довідок виданих Товариством з додатковою відповідальністю «АВТОБАЗА №4.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Проте належність доказів визначається тим, чи мають вони значення для вирішення справи.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення (факту належності правовстановлюючих документів) ОСОБА_2 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315-319 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви Шулика Максима Юрійовича , що діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що  має юридичне значення (факту належності правовстановлюючих документів) - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Панчишин А.Ю.