1	Справа № 334/1371/26  2/335/2236/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 лютого 2025р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі – Первісний кредитор, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та ОСОБА_1 (далі – Відповідач або Позичальник) було укладено Договір надання коштів у кредит № 73169311.
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 27/03/25 (далі – Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників 
Відповідно до Реєстру боржників №14 від 26.08.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 (витяг з Реєстру боржників №14 додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 691,00 грн., з яких: - 9 350,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4 455,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; - 5 236,00 грн. – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; - 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею; - 1 650,00 грн. – комісія за надання Кредиту 
Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.
Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 , суму заборгованості за Кредитним договором № 73169311 в розмірі 20 691,00 грн., з яких: - 9 350,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4 455,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; - 5 236,00 грн. – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; - 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею; - 1 650,00 грн. – комісія за надання Кредиту. , а також понесені судові витрати.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2026 цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики направлено за територіальною юрисдикцією до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 27.03.2026 цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
06.04.2026 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву,в якому відповідач позов визнав на суму 13420 грн., в іншій частині просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке. Відповідач взяті не себе зобов`язання виконав частково, на погашення тіла кредиту сплатив 24.03.2025 р. 1650 грн.При цьому позивач, розраховуючи відсотки за користування кредитом, взагалі не зазначає, на яку суму кредитних коштів нараховуються проценти за користування кредитом. Навпаки, наступного дня після погашення тіла кредиту в сумі 1650 грн., позивачем починаючи з 25.05 2025 р. нараховується підвищена сума процентів за користування кредитом (до 24.03.2025 р. щоденна сума процентів за користування кредитом складала 55 грн. на день, починаючи з 25.03.2025 р. ця сума складає 93.50 грн. на день, а з 24.04.2025 р. - 374 грн. на день)Вважає, що суми щоденних відсотків за користування кредитом, які перевищують встановлений процент за користування кредитом в розмірі 55 грн. на день є штрафними санкціями, які не підлягають стягненню з відповідача
Таким чином, сума процентів за користування кредитом за період з 23.02.2025 р. по 07.05.2025 р. включно повинна складати 4 070 гри. (74 дн. X 55,0 грн. = 4 070 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання)'за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки нарахування підвищеної суми процентів за користування кредитом та нарахування комісії за надання кредиту в сумі 1650 грн. віднесено законом до штрафних санкцій та інших платежів, які підлягають списанню кредитодавцем, заявлені в позові вимоги про стягнення заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом та комісії за надання кредиту задоволенню не підлягають.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягають сума неповернутого кредиту - 9 350 грн. та несплачені відсотки за користування кредитом в сумі 4 070 грн., на загальну суму 13 420 грн., в іншій частині позову слід відмовити.
В судове засідання представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач повідомлявся належним чином. У позовній заяві представник позивача просив справу розглядати за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дати розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації. У відзиві на позовну заяву просить розглянути справу у його відсутність.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 23 лютого 2025р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 (далі – Відповідач або Позичальник) було укладено Договір надання коштів у кредит № 73169311.
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25 , у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників 
Відповідно до Реєстру боржників №14 від 26.08.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 (витяг з Реєстру боржників №14 ), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 691,00 грн., з яких: - 9 350,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4 455,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; - 5 236,00 грн. – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; - 0,00 грн. – сума заборгованості за пенею; - 1 650,00 грн. – комісія за надання Кредиту 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).
Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеними між фінансовими установами та відповідачем договором позики.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1079 цього ж Кодексу, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частина 1 ст. 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов Договору позики та кредитного договору. 
Розрахунок суми заборгованості відповідача за договором наданий суду відповідає вимогам закону. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості щодо тіла кредиту та доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору також не надав.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тому, у зв`язку з порушенням майнових прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, заборгованості по відсоткам з відповідача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо нарахування позивачем заборгованості за процентами за користування кредитом.
Позивач, пред`являючи вимоги до відповідача, просив, крім тіла позики (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками та суму заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом та комісію за надання кредиту.
За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України ( постанови від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц).
Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази у цивільному процесі мають бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України) та достатніми (стаття 80 ЦПК України).
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року справі № 645/5557/16-ц)
З огляду на предмет спору, що розглядається, принципи розподілу тягаря доказування, саме позивач у цій справі має довести розмір заборгованості за процентами, нарахованими за користування позиченими і кредитними коштами, яку просить стягнути з відповідача.
На підтвердженнях своїх вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало документ без назви, який містить розрахунки заборгованості, натомість їх зміст складається із зазначення сум заборгованості. Наведений розрахунок не дає можливість суду зрозуміти та перевірити методику обрахування позивачем процентів, строк, за який їх обраховано, суму боргу, на яку їх нараховано.При цьому позивач, розраховуючи відсотки за користування кредитом, взагалі не зазначає, на яку суму кредитних коштів нараховуються проценти за користування кредитом. Навпаки, наступного дня після погашення тіла кредиту в сумі 1650 грн., позивачем починаючи з 25.05 2025 р. нараховується підвищена сума процентів за користування кредитом (до 24.03.2025 р. щоденна сума процентів за користування кредитом складала 55 грн. на день, починаючи з 25.03.2025 р. ця сума складає 93.50 грн. на день, а з 24.04.2025 р. - 374 грн. на день).
Таким чином, виходячи із доказів наданих позивачем, суд дійшов висновку, що доведеною є сума процентів за користування кредитом за період з 23.02.2025 р. по 07.05.2025 р. включно повинна складати 4 070 грн. (74 дн. X 55,0 грн. = 4 070 грн.), яка підлягає також стягненню з відповідача. 
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за надання кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Установлено, що умовами пункту 2.3.,6.2. договору № 73169311 від 23.02.2025 року та Додатку№1 до договору як складова витрат позичальника за кредитом передбачена комісія за надання кредиту , яка нараховується у розмірі 1650 грн. При цьому вказано, що розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе кредитодавець під час розгляду заявки та надання кредиту. Послуга для позичальника полягає в аналізі заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту.
Аналіз пунктів 2.2.8, 6.2 указаного Договору свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з наданням кредиту, які надаються позичальнику та за які кредитодавцем встановлена комісія у розмірі 1650 грн. одноразово. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, не зазначено які саме послуги, пов`язані з наданням кредиту, виконує позивач за сплачену позичальником комісію. Умови пунктів 2.3, 6.2 Договору не містять зобов`язання кредитора вчинити відповідну дію на користь позичальника внаслідок отримання комісії.
Надання кредиту є по суті основним обов`язком кредитодавця за умовами укладеного із споживачем договором, а не послугою, виконання якого не може здійснюватися за окрему плату.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, положення пунктів 2.2.8 та 6.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Указаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09.10.2024 року у справі № 582/202/22.
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки пункти 2.3 та 6.2 договору якими установлений обов`язок позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 1650 грн. одноразово є нікчемним, суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Зокрема, сума боргу підлягає зменшенню на суму комісії за надання кредиту у розмірі 1650грн 00 коп.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягають сума неповернутого кредиту - 9 350 грн. та несплачені відсотки за користування кредитом в сумі 4 070 грн., на загальну суму 13 420 грн., в іншій частині позову слід відмовити.
До основних засад цивільного судочинства віднесено диспозитивність.
Так, в силу частин1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За такого суд доходить висновку, про недоведеність позовних вимог про стягненнясуми заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом та комісії за надання Кредиту, що є підставою для відмови в стягненні нарахованої позивачем заборгованості в цій частині.
З огляду на викладений висновок відсутні підстави для розгляду інших доводів відповідача.
На підставі викладеного, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму неповернутого кредиту - 9 350 грн. та несплачені відсотки за користування кредитом в сумі 4 070 грн., на загальну суму 13 420 грн., в іншій частині позову слід відмовити.
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, а тому із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 1726,81  грн.(задоволено 64,86% )
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265,354 ЦПК, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Договором позики № 73169311 від 23.02.2025 в розмірі 13420 грн. з яких: 9350,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 4070, 00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 1726,81  грн.
В решті частині вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 

Суддя         Ю.В. Апаллонова