Справа № 450/3796/25 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н. Б. 
Провадження № 33/811/1524/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю  ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2026 року,

встановив:

вищенаведеною постановою провадження у справі № 450/3796/25/23 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,- закрито у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Згідно з постановою судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428638 від 20.08.2025 року, водію ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 30.07.2025 року о 10 год. 10 хв. в с. Пасіки-Зубрицькі, Львівського району Львівської області, наближаючись до перехрестя вул. Зелена-Дорожня, керуючи автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме маневру розвороту, не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з каретою швидкої допомоги Нацгвардії марки Ford Transit д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку та здійснював обгін попутних транспортних засобів на проблискових маяках синього кольору. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження. Таким чином ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п.10.1 ПДР України, та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції послався на висновок судової інженерно-транспортної експертизи № 164-Е від 14.07.2026 року, однак не звернув уваги на те, що висновки експерта мають умовний та імовірнісний характер.
Вказує, що суд обмежився лише допитом двох водіїв-учасників ДТП чиї покази є діаметрально протилежними і не вжив заходів для виклику інших свідків, що встановити чи вмикав ОСОБА_1 покажчик повороту.
Зазначає, що у поясненнях ОСОБА_2 чітко вказував, що рухався з увімкненими проблисковими маячками протягом 1,5 км, і інші транспортні засоби попутного та зустрічного напрямків надавали дорогу, забезпечивши безперешкодний проїзд.
Звертає увагу на те, що у мотивувальній частині постанови суд робить прямий висновок про те, що «дії водія автомобіля Ford Transit ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.3.1 ПДР і перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП», однак встановлення вини бо неправомірності дій ОСОБА_2 , стосовно якого протокол за ст. 124 КУпАП не складався, є грубим порушенням процесуальних норм.
При апеляційному розгляді потерпілий ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити.
ОСОБА_1 заперечив апеляційну скаргу та просив залишити оскаржувану постанову без змін.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Ці вимоги закону при розгляді суддею районного суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 , належно виконані.
У даній справі у судді першої інстанції за клопотанням ОСОБА_1 було призначено автотехнічну експертизу.
За результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди у справі про адміністративне правопорушення № 450/3796/25, проведеної судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок експерта № 164-Е від 14.07.2026 року в якому експертом зроблено висновки:
Водій автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 маючи намір на перехресті виконати розворот, відповідно до вимог п.п.9.2 б), 9.4, 10.4, 10.1, 16.13 ПДР повинен був завчасно до початку маневру подати сигнал покажчиками лівого повороту, зайняти крайнє ліве положення і перед зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а виявивши наближення автомобіля Ford Transit з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом – згідно вимог п.3.2 ПДР дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.
Водій автомобіля Ford Transit ОСОБА_2 , виконуючи невідкладне службове завдання та рухаючись з увімкненими проблисковим маячком синього кольору, відповідно до змісту п.3.1 ПДР міг відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 27 та п.28.1 цих Правил, і зокрема здійснювати обгін на перехресті, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Водій автомобіля Ford Transit здійснюючи обгін автомобіля Skoda Octavia, водій якого в цей час виконував розворот, створював небезпеку водію атомобіля Skoda Octavia.
Причин технічного характеру, які б не дали змоги водію автомобіля Ford Transit, наближаючись до перехрестя з увімкненими проблисковими маячками синього кольоу, виконати вимоги п.3.1 ПДР та забезпечити безпеку проїзду перехрестя і таким чином запобігти ДТП, не вбачається.
У дорожній ситуації, яка вбачається згідно пояснень ОСОБА_1 , при якій до моменту зіткнення він не бачив автомобіля Ford Transit , водій автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП, діючи відповідно до вимог ПДР.
Наявність чи відсутнісь увімкнених проблискових маячків і спеціального звукового сигналу на автомобілі автомобіля Ford Transit впливала на можливість своєчасного його виявлення водієм автомобіля Skoda Octavia а, отже, і на можливість останнього виконати вимогу п.3.2 ПДР дати дорогу автомобілю Ford Transit і таким чином запобігти ДТП.
При відсутності дорожніх знаків та дорожньої розмітки, які б забороняли розворот, маневр розвороту, який виконував водій автомобіля Skoda Octavia, відповідав вимог Правил дорожнього руху України за умови, якщо водій автомобіля Skoda Octavia завчасно зайняв крайнє ліве положення та подав сигнал світловими покажчиками лівого повороту.
Якщо до зіткнення водій автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_1 не бачив наближення автомобіля Ford Transit з увімненими проблисковими маячками синього кольору, то в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам ПДР, які б перебували у причинному зв`язку із фактом ДТП за умови, якщо водій автомобіля Skoda Octavia завчасно до початку розвороту зайняв крайнє ліве положення та подав сигнал світловими показчиками лівого повороту.
Оскільки причин технічного характеру, які б не дали змоги водію автомобіля Ford Transit, наближаючись до перехрестя з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, виконати вимоги п.3.1 ПДР та забезпечити безпеку проїзду перехрестя і таким чином запобігти ДТП, не вбачається, то дії водія автомобіля Ford Transit ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.3.1 ПДР і перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП.
Також у дослідницькій частині даного висновку експерта зазначено, що згідно змісту п.1.4 ПДР водій автомобіля Skoda Octavia мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують вимоги ПДР і не будуть здійснювати обгін на перехресті, перетинаючи острівець безпеки. За таких бставин розвиток подій не залежав від дій водія автомобіля Skoda Octavia.
Так, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 в даній дорожній ситуації діяв у відповідності до вимог ПДР України, та в його діях не вбачається невідповідність вимогам ПДР, які б перебували у причинному зв`язку із фактом ДТП.
Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке ставиться йому в провину, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428638 від 20.08.2025 року, а тому провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Посилання потерпілого на те, що судом першої інстанції було встановлено вину ОСОБА_2 , є безпідставними. Зазначення у мотивувальній частині постанови про те, що дії водія автомобіля Ford Transit ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.3.1 ПДР і перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП, саме по собі не свідчить про встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Наведене формулювання є викладенням результатів проведеної у справі судової інженерно-транспортної експертизи. При цьому ОСОБА_2 не був особою, щодо якої вирішувалося питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відповідний протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався, а тому суд першої інстанції не встановлював його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та не вирішував питання про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи викладене, з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, із правильністю цього висновку погоджується і суддя апеляційного суду.
По справі всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини при яких сталася дана дорожня пригода. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею районного суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом апеляційної інстанції при винесенні постанови.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
Таким чином,апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2026 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,- закрито у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   М.Ф. Романюк