Справа №:755/9288/25
Провадження №: 2/755/2042/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2026 р.         місто Київ
Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Коваленко І.В.,
за участі секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи
22.05.2025 до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява за підписом представника КП «Київтеплоенерго» - Владислава Коцюби, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 109 176,10 грн, яка складається з: 
- 11 530,48 грн - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання, інфляційної складової боргу у розмірі 1 718,04 грн та трьох відсотків річних у розмірі 432,16 грн; 
- 0,00 грн - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення, інфляційної складової боргу у розмірі 169,18 грн та трьох відсотків річних у розмірі 84,75 грн; 
- 23 383,03 грн - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води, інфляційної складової боргу у розмірі 3 484,07 грн та трьох відсотків річних у розмірі 876,38 грн; 
- 30 185,75 грн - заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії, інфляційної складової боргу у розмірі 3 765,89 грн, трьох відсотків річних у розмірі 931,35 грн та пені у розмірі 1 133,14 грн; 
- 24 649,55 грн - заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води, инфляційної складової боргу у розмірі 3 093,94 грн, трьох відсотків річних у розмірі 738,91 грн та пені у розмірі 899,01 грн; 
- 1 357,57 грн - заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії; 
- 712,80 грн - заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води; 
- 30,10 грн - заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення.
Також позивач просить стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Коваленко І.В.
Судом у порядку ч. 6, 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на цей запит надійшла 10.06.2025.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).
Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, передбачених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
26.09.2025 в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва відповідач ОСОБА_1 отримала примірник позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження. 
21.10.2025 (вх. № 63681) засобами поштового зв`язку відповідач подала до суду відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу. За змістом відзиву відповідач просила відмовити у задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість.
21.10.2025 (вх. № 63682) засобами поштового зв`язку відповідач подала до суду зустрічний позов до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», в якому просила суд: «Визнати бездіяльність Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та зобов`язати здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення (ГВП) за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.05.2018 по 31.08.2021 у сумі 21 889,12 грн шляхом їх списання.»
29.10.2025 ухвалою суду постановлено здійснити перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи розпочато зі стадії відкриття провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України підготовче засідання призначено на 09.12.2025.
16.12.2025 (вх. № 76230) до суду представник позивача за первісним позовом Лопатін К.О. подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд: «Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн; інфляційну складову боргу за період з 01.05.2018 по 31.01.2025 у розмірі 10 513,08 грн, 3 % річних у розмірі 2 631,39 грн, пеню у розмірі 2 032,15 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 530,48 грн; інфляційну складову боргу за період до 30.04.2018 у розмірі 1 718,04 грн та 3 % річних у розмірі 432,16 грн».
25.03.2026 (вх. № 16485) відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду клопотання про долучення доказів, а саме: копії її звернення до позивача та копії відповіді з додатком у вигляді Акта звірки взаєморозрахунків за послуги з централізованого опалення (ЦО) / постачання теплової енергії (ТЕ) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) / постачання гарячої води (ГВ) за період з 01.05.2018 по 31.10.2025.
25.03.2026 у підготовчому засіданні судом, з урахуванням надходження заяви позивача про зменшення позовних вимог, оголошено перерву до 29.04.2026 для надання можливості ОСОБА_1 ознайомитися із вказаною заявою, оскільки її зміст впливає на предмет зустрічного позову та може бути підставою для залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. 
Ухвалами суду від 02.06.2026 зустрічний позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів повернуто заявнику, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позову повністю. 
Враховуючи, що розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, а розгляд справи проведено на підставі наявних у суду матеріалів
Доводи позовної заяви
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. 
При цьому позивач зауважує, що відповідач від послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася).
У позовній заяві зазначено, що з 01.11.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1182 від 11.12.2019 та постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 позивач здійснює надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Крім того, за твердженням позивача, з 01.05.2018 по 31.10.2021 ним також здійснювалося надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005. 
Як стверджується у позові, відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, у зв`язку з чим станом на 31.03.2025 утворилася заборгованість у загальній сумі 80 318,80 грн, яка складається з:
- заборгованості за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн;
- заборгованості за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 383,03 грн;
- заборгованості за період з 01.11.2021 за постачання теплової енергії у розмірі 30 185,75 грн;
- заборгованості за період з 01.11.2021 за постачання гарячої води у розмірі 24 649,55 грн.
Крім того, позивач зазначав, що за цією адресою у відповідача також наявна така заборгованість:
1. за період до 31.10.2021 - зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 30,10 грн, а зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води - 0,00 грн; 
2. за період з 01.11.2021 - з плати за абонентське обслуговування у сфері постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн та з плати за абонентське обслуговування у сфері постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн. 
Крім того, у позовній заяві зазначено, що на підставі договору № 602-18 від 11.10.2018 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», позивач набув право вимоги до відповідача щодо оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 530,48 грн.
Позивач зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства ним нараховано 3 % річних, інфляційні втрати та пеню на суму простроченої заборгованості.
На підставі викладеного, загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути станом на 31.03.2025, становить 109 176,10 грн та складається з: 
- заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 169,18 грн та 3 % річних у розмірі 84,75 грн; 
- заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 23 383,03 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3 484,07 грн та 3 % річних у розмірі 876,38 грн; 
- заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 30 185,75 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3 765,89 грн, 3 % річних у розмірі 931,35 грн та пені у розмірі 1 133,14 грн; 
- заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 24 649,55 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3 093,94 грн, 3 % річних у розмірі 738,91 грн та пені у розмірі 899,01 грн; 
- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн та 3 % річних у розмірі 0,00 грн; 
- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 530,48 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1 718,04 грн та 3 % річних у розмірі 432,16 грн; 
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн; 
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн; 
- заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 30,10 грн, а також заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. 
За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 зазначену заборгованість у загальному розмірі 109 176,10 грн.
Щодо правової позиції відповідача
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Зокрема, щодо стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання в сумі 11 530,18 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1 718,04 грн та 3 % річних у розмірі 432,16 грн, відповідач зазначила таке.
Відповідно до матеріалів справи, підтвердженням існування заборгованості перед ПАТ «Київенерго» позивач вважає договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11.10.2018 та додаток № 2 до нього. Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавалися ПАТ «Київенерго» до 01.05.2018.
Заперечення відповідача щодо цих сум ґрунтуються на тому, що 16.06.2015 за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено новий засіб обліку гарячої води, а наприкінці 2015 року споживачі встановили бойлер і гарячою водою з централізованої мережі не користувалися.
На підтвердження цього факту відповідач посилається на акт приймання та встановлення лічильника гарячої води № 1152 від 16.06.2015, свідоцтво про приймання лічильника № 5243600 від 13.03.2015, довідку ЖБК «Музика» від 14.10.2025 (яка засвідчує зняття попереднього лічильника № 7812825 та встановлення лічильника № 5243600), квитанції про сплату за гарячу воду за січень, лютий та червень 2015 року, а також на квитанцію про відсутність заборгованості станом на 01.12.2015.
Водночас відсутність споживання гарячої води, на думку відповідача, підтверджується свідоцтвом про повірку від 11.10.2019, у якому зафіксовано показники лічильника в обсязі 5 куб. м (00054), які вже були повністю оплачені до кінця 2015 року, що також підтверджується довідкою ЖБК «Музика».
Крім того, з метою перевірки цих даних відповідач 05.08.2025 направляла запит про надання інформації до ПАТ «Київенерго», проте відповіді на нього так і не отримала.
З огляду на викладене, відповідач вважає безпідставними нарахування ПАТ «Київенерго» плати за гарячу воду за нормами середнього споживання з таких підстав». 
На обґрунтування своїх заперечень відповідач також посилається на положення законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» і «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідач зазначає, що за змістом цих норм та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року), вона як споживач має право на отримання послуг належної якості, а нарахування за прострочену заборгованість та обслуговування вузлів обліку мають відбуватися виключно відповідно до умов договору та фактично спожитих обсягів ресурсів. 
Заперечуючи проти нарахування заборгованості за послуги з централізованого гарячого водопостачання, споживаних до 01.05.2018 у сумі 11 530,18 грн, відповідач посилається на норми матеріального права та зазначає, що за наявності у квартирі засобу обліку оплата має здійснюватися виключно за його показаннями. Оскільки засіб обліку був справним, а виконавець послуг не проводив його періодичну повірку, це не є підставою для ігнорування фактичних показників лічильника та переходу на розрахунки за середніми нормами споживання.
Відповідач вказує, що фактичне використання гарячої води здійснювалося лише до моменту встановлення бойлера наприкінці 2015 року. Про факт встановлення бойлера та припинення споживання води з централізованої мережі було належним чином повідомлено надавача послуг. Попри це, ПАТ «Київенерго» з серпня 2016 року безпідставно розпочало нарахування за середніми показниками. При цьому чинне законодавство передбачає обов`язковий перерахунок плати після відновлення надання споживачем показань вузлів обліку.
З огляду на викладене, відповідач вважає безпідставними позовні вимоги в частині стягнення основного боргу до 01.05.2018 у сумі 11 530,18 грн, оскільки фактичне споживання послуги було відсутнє, що підтверджується нульовими показаннями лічильника № 5243600. Відповідно, на думку відповідача, не підлягають задоволенню й похідні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на цю суму.
Крім того, відповідач подала до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води, нарахованої за період до 01 травня 2018 року в розмірі 11 530,48 грн. Свою заяву відповідач обґрунтовує тим, що позивач звернувся до суду за межами передбаченого статтею 257 ЦК України трирічного строку. Також відповідач зазначає, що відступлення права вимоги за договором цесії між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» відповідно до статті 262 ЦК України не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову в цій частині на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України.
Стосовно нарахування інфляційної складової боргу у розмірі 169,18 грн та 3 % річних у розмірі 84,75 грн на заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021, відповідач зауважує, що оскільки основний борг за цей період становить 0,00 грн, нарахування будь-яких штрафних санкцій та інфляційних втрат є безпідставним.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 24 649,55 грн, інфляційних втрат у розмірі 3 093,94 грн, 3 % річних у розмірі 738,91 грн та пені у розмірі 899,01 грн, відповідач заперечує в повному обсязі. На обґрунтування заперечень вона зазначає, що 13.06.2025 звернулася до КП «Київтеплоенерго» із заявою про проведення перерахунку, додавши до неї протокол повірки лічильників № 013/13-14 від 09.06.2025, свідоцтво про повірку № ИИ-04106090625013 від 12.06.2025, а також акти приймання на обслуговування засобу обліку води 23.02.2021 та на комерційний облік лічильника від 25.02.2021. За результатами розгляду цих документів КП «Київтеплоенерго» здійснило перерахунок плати за гарячу воду за період з 01.09.2021 по 31.05.2025 на суму 27 611,15 грн, що підтверджується рахунком-повідомленням станом на 01.07.2025. Відтак, наявна заборгованість була повністю скоригована та знята позивачем, що виключає підстави для стягнення основного боргу та нарахованих на нього інфляційних втрат, 3 % річних і пені.
Стосовно заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 30 185,75 грн, інфляційних втрат, 3 % річних та пені у розмірі 1 133,14 грн, відповідач вказує, що цей борг був повністю нею погашений, що підтверджується рахунками-повідомленнями за період з 01.03.2025 по 01.10.2025, а нарахована пеня - списана позивачем, про що свідчить рахунок-повідомлення станом на 01.05.2025.
Щодо плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води (712,80 грн) та постачання теплової енергії (1 357,57 грн), відповідач вважає ці вимоги необґрунтованими, оскільки з 01.05.2018 гарячою водою з централізованої мережі не користується через встановлений бойлер, а заборгованість за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії нею повністю сплачена.
З огляду на викладене, відповідач вважає позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» безпідставними, недоведеними та такими, у задоволенні яких слід відмовити повністю. 
Щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог. 
16.12.2025 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій остаточно просив суд стягнути зі ОСОБА_1 :
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн, а також нараховану на неї за період з 01.05.2018 по 31.01.2025 інфляційну складову боргу в сумі 10 513,08 грн, 3 % річних у розмірі 2 631,39 грн та пеню у розмірі 2 032,15 грн;
заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 530,48 грн, а також нараховану на неї за період до 30.04.2018 інфляційну складову боргу в сумі 1 718,04 грн та 3 % річних у розмірі 432,16 грн.
На обґрунтування зменшених вимог позивач додав до заяви довідки про залишок боргу відповідача станом на 05.12.2025.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, а також оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд установив таке.
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим це підприємство з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
З 01.11.2021 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 1182 від 11.12.2019 та № 830 від 21.08.2019 позивач надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Згідно з наданим позивачем витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: відповідач ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 5).
Зазначене в сукупності свідчить про те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надаються позивачем за вказаною адресою.
11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії). За умовами цього договору ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних і фізичних осіб, зокрема фізичних осіб - підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018, з урахуванням оплат, отриманих кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Перелік особових рахунків споживачів та сум основного боргу, право вимоги за якими відступається, визначено у додатках № 1 та № 2 до цього договору (а.с.23).
Відповідно до п. 1.3 Договору, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії (а.с.24).
У матеріалах справи міститься витяг із додатка № 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, з якого вбачається, що до переліку споживачів послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, право вимоги за якими відступається, включено особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , із заборгованістю з послуг централізованого гарячого водопостачання у розмірі 11 530,48 грн.
Таким чином, позивач набув право вимоги щодо заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води, а також право вимоги будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобовязань у звязку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати спожитих послуг у квартирі за вказаною адресою.
Позивачем підготовлено та опубліковано публічний договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085).
Водночас, заперечуючи проти позовних вимог та обґрунтовуючи поданий відзив, відповідач ОСОБА_1 надала суду письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі наданого відповідачем акта приймання та встановлення лічильника гарячої води № 1152 від 16.06.2015, свідоцтва про приймання лічильника № 5243600 від 13.03.2015 та довідки ЖБК «Музика» від 14.10.2025 судом встановлено, що у червні 2015 року за вказаною адресою було здійснено заміну та взяття на облік нового квартирного засобу обліку гарячої води.
Згідно з наданими квитанціями про оплату комунальних послуг за 2015 рік, станом на 01.12.2015 у відповідача була відсутня заборгованість за гаряче водопостачання перед ПАТ «Київенерго». З кінця 2015 року у квартирі відповідача було встановлено побутовий електричний бойлер, у зв`язку з чим фактичне споживання гарячої води з централізованої мережі припинилося. Справність лічильника № 5243600 та незмінність нульових обсягів споживання підтверджуються свідоцтвом про повірку від 11.10.2019, відповідно до якого показники лічильника становили 5 куб. м (00054), що вже були повністю оплачені відповідачем у 2015 році.
Крім того, досліджуючи обставини нарахування заборгованості за період з 01.11.2021, суд встановив, що 13.06.2025 відповідач ОСОБА_1 звернулася до КП «Київтеплоенерго» із заявою про перерахунок, долучивши свідоцтво про повірку лічильника № ИИ-04106090625013 від 12.06.2025 та протокол повірки № 013/13-14 від 09.06.2025.
Як вбачається з наданого відповідачем рахунка-повідомлення станом на 01.07.2025, за результатами розгляду її звернення позивач КП «Київтеплоенерго» визнав безпідставність нарахувань за середніми нормами та здійснив перерахунок плати за гарячу воду за період з 01.09.2021 по 31.05.2025, зменшивши (знявши) заборгованість відповідача на суму 27 611,15 грн.
Також судом досліджено долучені відповідачем рахунки-повідомлення за період з 01.03.2025 по 01.10.2025, які свідчать про те, що заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 30 185,75 грн була повністю добровільно погашена відповідачем у 2025 році, а нарахована позивачем пеня у розмірі 1 133,14 грн - списана самим підприємством (що підтверджується рахунком станом на 01.05.2025).
Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:
1. житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, що включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім випадків укладення індивідуальних договорів, за якими обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна; поточний ремонт спільного майна; 
2. комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За змістом статті 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель та виконавці комунальних послуг.
Виконавцями комунальних послуг є: з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника.
Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 цього Закону. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів».
Такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами й тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, визначені відповідними договорами (пункт 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 
Зі свого боку, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також готувати та укладати зі споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 2 частини другої статті 8 цього Закону).
Згідно з частиною першою ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до пунктів 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, чинних на період спірних правовідносин (далі - Правила № 630), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (физичною особою) починаючи з 01.11.2021 здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1182 від 11.12.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії».
Відповідно до пункту 8 Правил № 630 послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання».
На підтвердження заборгованості за спожиті відповідачем до 01.05.2018 послуги позивач надав копію договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго». За умовами цього договору КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до відповідача щодо виконання зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого гарячого водопостачання. Відповідно до додатка № 2 до цього договору, відносно відповідача відступлено право вимоги за послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 11 530,48 грн за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з пунктом 1.3 договору цесії новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційних нарахувань та судових витрат, пов`язаних з отриманням боргу та примусовим стягненням, що нараховані первісним кредитором або виникли до дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем зобов`язань з оплати послуг.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
На підставі частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Із зазначених норм вбачається, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому факт відсутності укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18 та постановах Верховного Суду від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, від 18.05.2020 у справі № 176/456/17).
Крім того, як зазначено у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справах № 6-1192ц15 та № 6-1706ц15, підведення централізованого опалення (або гарячого водопостачання) до точки розподілу свідчить про надання послуг виконавцем, тому в разі самовільного відключення від таких мереж споживач не звільняється від обов`язку оплати цих послуг.
На підтвердження надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води в будинок за вказаною адресою позивач надав акти прийняття теплового вузла обліку, акти готовності вузла комерційного обліку споживача до роботи, корінці нарядів про включення та відключення будинку, а також відомості спожитої теплової енергії.
Наведене свідчить про те, що зазначені комунальні послуги у період виникнення заборгованості надавалися до будинку в повному обсязі, відтак позивач за загальним правилом має право вимагати від споживачів виконання обов`язку щодо їх оплати.
Водночас суд враховує, що на спростування доводів позивача про наявність боргу безпосередньо в квартирі АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_1 надала докази, що підтверджують відсутність у неї заборгованості або її подальше добровільне погашення.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування. Звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку. У свою чергу, процесуальні обов`язки відповідача полягають у здійсненні активних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують вимоги позивача.
При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 913/618/21, у справах про стягнення заборгованості доказувати факт здійснення оплати (або відсутності підстав для нарахування боргу через неотримання послуги) має саме відповідач. 
Щодо заборгованості за послуги з централізованого гарячого водопостачання, спожиті до 01.05.2018 (на суму 11 530,48 грн), та нарахованих на неї 1 718,04 грн інфляційних втрат і 432,16 грн 3 % річних.
Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цих вимог з огляду на таке.
На підставі наданих відповідачем ОСОБА_1 доказів - акта № 1152 від 16.06.2015, свідоцтва про повірку лічильника № 5243600 та довідки ЖБК «Музика» від 14.10.2025 - судом достовірно встановлено, що наприкінці 2015 року в квартирі відповідача було встановлено бойлер, а фактичне споживання гарячої води з централізованої мережі повністю припинилося. Станом на 11.10.2019 показники лічильника становили 5 куб. м (00054) та були повністю оплачені відповідачем, що свідчить про нульове споживання послуги у спірний період. Нарахування ПАТ «Київенерго» плати за нормами середнього споживання за наявності справного лічильника є безпідставним та суперечить пункту 10 Правил № 630.
Оскільки суд встановив відсутність самого факту споживання послуги, позовні вимоги у цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. З огляду на необґрунтованість зазначених вимог, подана відповідачем заява про застосування наслідків спливу позовної давності судом не розглядається, оскільки позовна давність може бути застосована лише до обґрунтованих позовних вимог. 
Щодо позовних вимог, які не увійшли до заяви позивача про зменшення позовних вимог від 16.12.2025.
Суд зазначає, що в силу положень ЦПК України у разі подання заяви про зменшення позовних вимог предметом розгляду суду стають виключно змінені (остаточні) вимоги позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, після пред`явлення позову та отримання відзиву відповідача, позивач здійснив звірку розрахунків та добровільно провів перерахунок плати за гарячу воду за період з 01.09.2021 по 31.05.2025 на суму 27 611,15 грн (рахунок-повідомлення від 01.07.2025), повністю анулювавши заборгованість відповідача у цій частині. Крім того, відповідач після відкриття провадження у справі добровільно погасила заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 30 185,75 грн, абонентську плату за теплопостачання в сумі 1 357,57 грн та внески за обслуговування вузла обліку в сумі 30,10 грн, що підтверджується довідками позивача про залишок боргу станом на 05.12.2025.
Враховуючи, що 16.12.2025 позивач скористався своїм процесуальним правом та подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій повністю виключив із предмета спору вимоги про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію (30 185,75 грн), заборгованості за спожиту з 01.11.2021 гарячу воду (24 649,55 грн), абонентської плати за теплопостачання (1 357,57 грн), внесків за обслуговування вузлів обліку (30,10 грн), а також нарахованих на них штрафних санкцій та пені, - зазначені первісні позовні вимоги судом у цьому процесі не розглядаються, а правова оцінка їм не надається.
Щодо остаточних (зменшених) позовних вимог про стягнення абонентської плати за послуги з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн та нарахованих на неї інфляційних втрат (10 513,08 грн), 3 % річних (2 631,39 грн) і пені (2 032,15 грн).
Суд вважає ці вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Плата за абонентське обслуговування є щомісячним платежем, який споживач сплачує виконавцю для відшкодування витрат, пов`язаних із укладенням договору, розподілом обсягів послуг та формуванням рахунків. Водночас судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з кінця 2015 року через встановлений бойлер взагалі не використовує гарячу воду з централізованої мережі, що підтверджено актом встановлення лічильника № 1152 та довідками ЖБК «Музика». Самим позивачем у липні 2025 року було проведено повний перерахунок та визнано відсутність обсягів споживання послуги відповідачем.
Оскільки матеріалами справи доведено, що відповідач у спірний період не була фактичним споживачем послуги з постачання гарячої води (обсяг споживання становив 0 куб. м), нарахування їй абонентської плати за обслуговування цієї послуги є неправомірним. З огляду на необґрунтованість вимоги про стягнення основного боргу з абонплати у сумі 712,80 грн, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення нарахованих на неї інфляційних втрат, 3 % річних та пені.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
При поданні позовної заяви позивачем (юридичною особою) сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» для позовних заяв майнового характеру станом на 1 січня 2025 року, що становить 3 028,00 грн.
З урахуванням того, що позивач скористався своїм процесуальним правом та подав заяву про зменшення позовних вимог, суд розглядав справу в межах остаточних (зменшених) вимог. Зважаючи, що за подання майнового позову юридичною особою законодавством встановлено мінімальну граничну ставку судового збору (3 028,00 грн), яка б підлягала сплаті позивачем як за первісними, так і за зменшеними позовними вимогами, підстави для повернення позивачу з державного бюджету частини судового збору в порядку статті 7 Закону України «Про судовий збір» відсутні.
Оскільки в задоволенні остаточних (зменшених) позовних вимог КП «Київтеплоенерго» судом відмовлено повністю у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладається на позивача та стягненню з відповідача не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову Комунального підприємства «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України)
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України). 
Повний текст рішення суду складений 03.09.2026 року.
Суддя      І.В.Коваленко