Справа № 686/7742/26
Провадження № 2/686/6272/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне

09 червня 2026 рік        м. Хмельницький 
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого – судді Колієва С.А.,
при секретарі – Кучерук Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, - 
встановив:
У березні 2026 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2231550 за умовами якого останній отримав кредит, який зобов`язався повернути та сплатити відсотки за його користування у строки та порядку визначеним умовами договору. 27.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №27082025 на підставі якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2231550 від 20.01.2025. Станом на час відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №27082025 від 20.01.2025 становила 15 022,00 грн з яких: 4 900,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 4 122,00 грн – заборгованість за обслуговування кредиту та 6 000,00 грн – заборгованість за неустойкою.
16.02.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №337126 за умовами якого останній отримала кредит, який зобов`язався повернути та сплатити відсотки за його користування у строки та порядку визначеним умовами договору. 26.08.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №26082025 на підставі якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №337126 від 16.02.2025. Станом на час відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №337126 від 16.02.2025 становила 6 715,90 грн з яких: 2 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 75,00 грн – заборгованість за відсотками, 3 915,90 грн – заборгованість за пенею та 225,00 грн – заборгованість за комісією.
Також, 07.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5229217 за умовами якого останній отримав кредит, який зобов`язався повернути та сплатити відсотки за його користування у строки та порядку визначеним умовами договору. 18.09.2025 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №18092025 на підставі якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5229217 від 07.03.2025. Станом на час відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №5229217 від 07.03.2025 становила 19 050,00 грн з яких: 5 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 5 000,00 грн – заборгованість за обслуговування кредиту та 9 050,00 грн – заборгованість за неустойкою.
На підставі викладеного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту №27082025 від 20.01.2025 у розмірі 15 022,00 гривень, заборгованість за договором кредиту №337126 від 16.02.2025 у розмірі 6 715,90 гривень, заборгованість за договором кредиту №5229217 від 07.03.2025 у розмірі 19 050,00 гривень, а всього 40 787,90 гривень.
Відзив на позов відповідачем не подано.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. 
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Щодо кредитного договору №2231550 від 20.01.2025.
20.01.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» і ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №2231550. За умовами договору ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит, а той – повернути кредит та сплатити проценти і комісію у порядку та строки визначені умовами договору. (п.1.1 договору).
Пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору визначено, що сума кредиту становить 4 900,00 грн; кредит надається на строк 360 днів; повернення кредиту, сплата визначених договором комісій, нарахованих процентів здійснюється відповідно до Графіка платежів, остаточна дата погашення кредитної заборгованості – 15.01.2026 рік; комісія за надання кредиту – 14,70 гривень, яка нараховується із розрахунку 0,3% від суми кредиту, комісія за обслуговування кредиту – 15 092,00 грн, що нараховуються за ставкою 14,00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до договору; проценти за користування кредитом – 0,001% річних на фактичну заборгованість за кредитом. 
Договір №2231550 від 20.01.2025 укладено сторонами в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором 544579.
Згідно платіжного доручення №40415710 від 20.01.2025 року ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» перерахувало 20.01.2025 року кошти у сумі 4 900,00 грн на рахунок, який обслуговується карткою з № НОМЕР_1 .
27.08.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» уклали договір факторингу №27082025 за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2231550 від 20.01.2025.
Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту №2231550 від 20.01.2025 становить 15 022,00 грн з яких: 4 900,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 4 122,00 грн – заборгованість за обслуговування кредиту та 6 000,00 грн – заборгованість за неустойкою.
Щодо договору №337126 від 16.02.2025.
16.02.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» і ОСОБА_1 укладено договір позики №337126. За умовами договору ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов`язалося надати ОСОБА_1 у власність грошові кошти (кредит), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а та – повернути позику у день закінчення строку позики та сплатити проценти і комісію (п.1 договору).
Умовами договору визначено, що сума кредиту становить 2 500,00 грн, строк позики – 30 днів (дата повернення позики – 17.03.2025); процентна ставка становить 0,01 % на день; комісія за надання позики – 29,71% від суми кредиту (742,75 грн).
Договір №337126 від 16.02.2025 укладено сторонами в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором L8R6f5.
Згідно довідки ТОВ «Фінекспрес» від 01.09.2025 вих.№КД-000047165 підтверджено успішність проведеної операції із перерахування 16.02.2025 року грошових коштів у сумі 2500,00 грн на картку НОМЕР_2 .
26.08.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №26082025 за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №337126 від 16.02.2025.
Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором №337126 від 16.02.2025 становить 6 715,90 грн з яких: 2 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 75,00 грн – заборгованість за відсотками, 3 915,90 грн – заборгованість за пенею та 225,00 грн – заборгованість за комісією.
Щодо кредитного договору №5229217 від 07.03.2025.
07.03.2025 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5229217. За умовами договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит, а той – повернути кредит та сплатити проценти і комісію у порядку та строки визначені умовами договору. (п.1.1 договору).
Пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору визначено, що сума кредиту становить 5 000,00 грн; кредит надається на строк 345 днів; повернення кредиту, сплата визначених договором комісій, нарахованих процентів здійснюється відповідно до Графіка платежів, остаточна дата погашення кредитної заборгованості – 15.02.2026 рік; комісія за надання кредиту – 25,00 % від суми кредиту і становить 1250,00 грн, комісія за обслуговування кредиту – 15 400,00 грн, що нараховуються за ставкою 14,00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до договору; проценти за користування кредитом – 0,001% річних на фактичну заборгованість за кредитом. 
Договір №5229217 від 07.03.2025 укладено сторонами в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором 380976.
Згідно платіжного доручення №149250766 від 07.03.2025 року ТОВ «Мілоан» перерахувало 07.03.2025 року кошти у сумі 5 000,00 грн на рахунок, який обслуговується карткою з № НОМЕР_3 .
18.09.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «Мілоан» уклали договір факторингу №18092025 за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5229217 від 07.03.2025.
Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту №5229217 від 07.03.2025 становить 19 050,00 грн з яких: 5 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 5 000,00 грн – заборгованість за обслуговування кредиту та 9 050,00 грн – заборгованість за неустойкою.
Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.
а) щодо правовідносин сторін
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 20.01.2025, 16.02.2025 та 07.03.2025 ОСОБА_1 уклав із ТОВ «ФК «Незалежні Фінанс», ТОВ «Сіроко Фінанс», ТОВ «Мілона» відповідні договори кредиту та позики, за умовам яких вказані фінансові установи перерахували на належний тому рахунок грошові кошти, які той зобов`язався повернути та сплатити проценти за їх користування і інші обов`язкові платежі, у порядку та строки визначені цими договорами.
Після закінчення строку кредитування за вказаними договорами ОСОБА_1 кредит не повернув та не сплатив проценти за його користування.
У подальшому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до укладених договорів факторингу із ТОВ «Сіроко Фінанс», ТОВ «Мілона» і ТОВ «ФК «Незалежні Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаними договорами.
З огляду на викладене слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не виконав обов`язки за вищевказаними договорами, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за договором, яка утворилася.
б) щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню
Щодо кредитного договору №2231550 від 20.01.2025.
Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту №2231550 від 20.01.2025 становить 15 022,00 грн з яких: 4 900,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 4 122,00 грн – заборгованість за обслуговування кредиту та 6 000,00 грн – заборгованість за неустойкою.
Вказаний розрахунок в частині визначення заборгованості за тілом кредиту відповідає умовам укладеного між сторонами договору, доказів на його спростування матеріали справи не містять і відповідачем не надано.
Щодо стягнення нарахованого штрафу у сумі 6 000,00 грн суд зазначає наступне.
Так, відповідно до 4.1 умов договору №2231550 від 20.01.2025 передбачена відповідальність за прострочення зобов`язань з повернення кредиту у вигляді штрафу у сумі 1000,00 грн за кожен випадок порушення. 
Згідно представленого розрахунку, у відповідності до положень 4.1 договору, первісним кредитодавцем за порушення строків погашення заборгованості 24.03.2025, 08.04.2025, 23.04.2025, 08.05.2025, 07.06.2025, 22.06.2025, 07.07.2025, 22.07.2025, 06.08.2025 та 21.08.2025 року нараховано штраф у розмірі по 1000,00 грн відповідно, а всього 10000,00 грн. В рахунок погашення 24.03.2025 року зараховано 614,00 грн, 14.04.2025 року зараховано 314,00 грн, а всього 928,00 грн.
Разом з цим суд звертає свою увагу на те, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідний розмір неустойки (штраф) нарахований кредитодавцем в період дії воєнного стану в України, він не піддягає стягненню. А зараховані первісним кредитодавцем кошти у розмірі 928,00 грн в рахунок погашення нарахованого штрафу слід віднести в погашення заборгованості за кредитом.
Щодо вимог про стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредиту у сумі 4 122,00 грн суд зазначає наступне.
Так, пунктом 1.5.2 кредитного договору встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 15 092,00 грн, що нараховуються за ставкою 14,00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до договору.
При цьому у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються ОСОБА_1 та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року.
У зв`язку із цим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення частин 1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Разом з тим, оскільки фінансова установа не зазначила, а позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту 1.5.2 кредитного договору №2231550 від 20.01.2025 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене вимога позивача про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту у сумі 4 122,00 грн є безпідставними та задоволенню не підлягаю, а зараховані первісним кредитором кошти в погашення такого комісії у сумі 4406,50 грн (що підтверджено відомостями про щоденні нарахування та погашення) підлягають зарахуванню в погашення заборгованості за кредитом.
За таких обставин оскільки розмір сплачених відповідачем коштів, які були зараховані первісним кредитором в погашення нарахованих штрафів та комісії за обслуговування комісії, які підлягають зарахуванню в погашення тіла кредиту (928,00 грн + 4406,50 грн) перевищують заявлену до стягнення заборгованість по кредиту (4 900,00 грн) у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом №2231550 від 20.01.2025 слід відмовити.
Щодо договору №337126 від 16.02.2025.
Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором №337126 від 16.02.2025 становить 6 715,90 грн з яких: 2 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 75,00 грн – заборгованість за відсотками, 3 915,90 грн – заборгованість за пенею та 225,00 грн – заборгованість за комісією.
Згідно представленого розрахунку, який складений первісним кредитором (а.с.44) встановлено, що проценти за користування позикою нараховувалися за період з 16.02.2025 року по 16.04.2025 рік та їх загальна сума скала 707,25 грн. Крім того, 18.03.2025 року, 09.04.2025 та за період з 17.04.2025 по 17.05.2025, та за період з 02.06.2025 по 08.06.2025 була нарахована пеня у сумі по 125,00 грн за день, а всього у розмірі 5000,00 грн. Також із цього розрахунку встановлено, що в рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено кошти 18.03.2025 року у сумі 650,00 грн., 09.04.2025 року у сумі 300,00 грн, 18.04.2025 року у сумі 700,00 грн та 11.05.2025 року у сумі 584,10 грн, а всього 2234,10 грн. У цих сум в погашення нарахованих відсотків зараховано 632,25 грн, в погашення нарахованої пені зараховано 1084,10 грн, в погашення комісії 517,75 грн.
Щодо нарахованих процентів.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Умовами договору визначено, що строк кредитування становить 30 днів та дата повернення кредиту 17.03.2025 року. Доказів того, що строк кредитування був продовжений у встановленому порядку матеріали справи не містять і позивачем суду не надано.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, після закінчення строку кредитування, який визначений договором (17.03.2025) позикодавець не мав права нараховувати проценти за користування позикою, а зараховані за цей період кошти в рахунок погашення таких процентів слід віднести в погашення заборгованості по тілу кредиту та комісії.
Щодо нарахованої пені суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п.2.4, п.18 умов договору №337126 від 16.02.2025 передбачена відповідальність за неналежне виконання умов договору у вигляді пені у розмірі 5% на день.
Разом з цим суд звертає свою увагу на те, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідний розмір неустойки (пені) нарахований кредитодавцем в період дії воєнного стану в України, він не піддягає стягненню, а зарахована в її погашення сума 1084,10 гривень повинна бути зарахована в погашення заборгованості по тілу кредиту, нарахованим відсоткам та комісії.
З огляду на викладене розмір заборгованості за договором №337126 від 16.02.2025, який підлягає до стягненню з відповідача становить 1015,90 грн із розрахунку: 2500,00 грн (заборгованість за основною сумою боргу) + 7,25 грн (відсотки нараховані в період погодженого строку кредитування) + 742,75 грн (нарахована комісія) – 2234,10 грн (сплачені відповідачем).
Щодо кредитного договору №5229217 від 07.03.2025.
Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту №5229217 від 07.03.2025 становить 19 050,00 грн з яких: 5 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 5 000,00 грн – заборгованість за обслуговування кредиту та 9 050,00 грн – заборгованість за неустойкою.
Вказаний розрахунок в частині визначення заборгованості за тілом кредиту відповідає умовам укладеного між сторонами договору, доказів на його спростування матеріали справи не містять і відповідачем не надано.
Щодо стягнення нарахованого штрафу у сумі 9 050,00 грн суд зазначає наступне.
Так, відповідно до 4.1 умов договору №5229217 від 07.03.2025 передбачена відповідальність за прострочення зобов`язань з повернення кредиту у вигляді штрафу у сумі 1000,00 грн за кожен випадок порушення. 
Згідно представленого розрахунку, у відповідності до положень 4.1 договору, первісним кредитодавцем за порушення строків погашення заборгованості 09.04.2025, 24.04.2025, 09.05.2025, 24.05.2024, 08.06.2025, 23.06.2025, 08.07.2025, 23.07.2025, 07.08.2025, 22.08.2025, року нараховано штраф у розмірі по 1000,00 грн відповідно, а всього 10000,00 грн. В рахунок погашення нарахованого штрафу 10.04.2025 року зараховано 650,00 грн, 05.05.2025 року зараховано 300,00 грн, а всього 950,00 грн.
Разом з цим суд звертає свою увагу на те, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідний розмір неустойки (штраф) нарахований кредитодавцем в період дії воєнного стану в України, він не піддягає стягненню. А зараховані первісним кредитодавцем кошти у розмірі 950,00 грн в рахунок погашення нарахованого штрафу слід віднести в погашення заборгованості за кредитом.
Щодо вимог про стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредиту у сумі 5 000,00 грн суд зазначає наступне.
Так, пунктом 1.5.2 кредитного договору встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 15 400,00 грн, що нараховуються за ставкою 14,00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до договору.
При цьому у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються ОСОБА_1 та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року.
У зв`язку із цим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення частин 1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Разом з тим, оскільки фінансова установа не зазначила, а позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту 1.5.2 кредитного договору №5229217 від 07.03.2025 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене вимога позивача про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту у сумі 5000,00 грн є безпідставними та задоволенню не підлягаю, а зараховані первісним кредитором кошти в погашення такого комісії кошти у сумі 3400,00 грн (що підтверджено відомостями про щоденні нарахування та погашення) підлягають зарахуванню в погашення заборгованості за кредитом.
За таких обставин заборгованість за кредитним договором №5229217 від 07.03.2025, яка підлягає стягненню з відповідача становить 650,00 грн із розрахунку 5000,00 грн (заборгованість по тілу кредиту) – 3400,00 грн (кошти, зараховані в погашення нарахованої комісії за обслуговування кредиту) – 950,00 грн (кошти, зараховані в погашення нарахованих штрафів).
Враховуючи наведене, суд приходить висновку про те, що поданий ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №337126 від 16.02.2025 у розмірі 1015,90 грн, заборгованість за договором №5229217 від 07.03.2025 у розмірі 650,00 грн, а всього 1665,90 грн.
В решті у задоволенні позову слід відмовити.
Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у виді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 135,92 гривень (1665,90 грн * 3 328,00 грн./ 40 787,90 грн)
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором заборгованість за договором №337126 від 16.02.2025 у розмірі 1015,90 гривень, заборгованість за договором №5229217 від 07.03.2025 у розмірі 650,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 135,92 гривень.
В решті у задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, адреса для листування: Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд.2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 10.07.2026 року. 

Суддя: