Справа № 521/26017/23
Провадження № 2-а/521/36/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.24 м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Роїка Д.Я.
при секретарі Каліної П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 16 листопада 2023 року о 08-47 год., у м. Одесі по вул. Маршала Жукова, 3А/4 його було притягнутого до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн, за те що він, керуючи транспортним засобом марки «Субару» державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9.в ПДР України, а саме керував транспортним засобом із закритим стороннім предметом номерним знаком, а саме сіткою, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів.
Відповідну Постанову серії ЕАТ № 8148942 було винесено старшим сержантом поліції ОСОБА_2 поліцейської роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області.
Не погоджуючись з наявністю в його діях складу правопорушення у вчиненні якого він звинувачується, позивач звернувся з відповідним адміністративним позовом до суду.
Позивач посилається на наступне: фото – та відеофіксація провадилися за допомогою сторонніх технічних приладів чи засобів, без відповідних інвентарних та номенклатурних номерів та закріплення за підрозділом поліції. Жодних вимірювальних приладів, які б зафіксували що номерний знак не видно з відстані 20 метрів поліцейські не застосували, відстань була виміряна «на око». Відеозапис автомобіля «Субару» державний номерний знак НОМЕР_1 було продемонстровано з мобільного телефону поліцейського.
До того ж позивач зазначає, що фактичний розгляд справи та винесення оскаржуваної Постанови відбулося на території КП «Одеський обласний центр психічного здоров`я населення», що розташований за адресою м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9; куди його було доставлено працівниками поліції для дослідження на стан наркотичного сп`яніння.Крім іншого, позивач звертає увагу що вулиця Маршала Жукова було перейменовано на Проспект Небесної Сотні ще у 2015 році, тобто місця скоєння правопорушення та місця розгляду справи не існує. 
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує у задоволенні адміністративного позову. Зазначав, що факт встановлення металевої сітки на автомобілі Субару» д.н.з. НОМЕР_2 підтверджуються відеозаписами з портативних відео регістраторів поліцейських та службового автомобіля. Заперечення базується на посиланні «систематизуючи та аналізуючи вказану норму ч.1 ст. 121-3 КУпАП, необхідність визначення відстані 20 метрів не повинні братися судом до уваги, оскільки така вимога пред`являється тільки до забруднених знаків». В обгрунтування власної правової позиції позивачем не було надано доказів, які б спростовували факт порушення п. 2.9. в ПДР України.
Ухвалою від 07.12.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності.
Відповідач представник управління патрульної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Згідно Постанови від 16.11.2023 року серія ЕАТ № 8148942 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.в ПДР України, а саме керував транспортним засобом із закритим стороннім предметом номерним знаком, а саме сіткою, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів.
Відповідно до частини другої статті 19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання. Стаття 14 Закону зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Згідно з п.1.1ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України«Про дорожнійрух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
У відповідності до п.1.3ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Представником відповідача Департаменту патрульної поліції Детюк Д.С було надано суду відеозапис фіксації обставин вчинення правопорушення, однак, з наданого суду відеозапису зафіксованої події не вбачається в діях ОСОБА_1 умисної форми вини, що не було враховано поліцейським при розгляді справи та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення.
Дії ОСОБА_1 поліцейським були кваліфіковані за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. У диспозиції зазначеної статті визначено десять варіантів дій, які передбачають відповідальність за відповідні порушення, але ж заключна фраза диспозиції ч. 1 ст.121-3КУпАП передбачає умисну форму вини, умисні дії водія, які мають додаткову спеціальну ціль, вони спрямовані на умисне приховування номерного знаку.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.283КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від23грудня 2005року №14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ч. 1 ст.121-3КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Аналіз положень зазначеної статті дає підставу зробити висновок, що склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.121-3КУпАП утворюють саме будь які дії, спрямовані на умисне приховування номерного знака.
Отже, відповідачем не доведено беззапереченими доказами вину та порушення позивачем вимог п. 2.9 в ПДР щодо заборони керування транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), і відповідно вчинення позивачем дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.
Згідно з Розділом ІІІ п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Положеннями частин 2, 4 статті 258КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.
Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.
У відповідності до положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи усе вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а відтак позовні вимоги необхідно задовольнити. Інші доводи сторін вищевказаних висновків суду не спростовують та не змінюють.
Аналіз наведених норм з урахуванням обставин справи, дають підстави для висновку, що понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача. Однак, матеріали справи не місять квитанцій про сплату судового збору позивачем, стягнути який він просить в пункті 2 позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 243, 244, 246, 250КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 8148942 від 16.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Д.Я. Роїк