ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 675/1398/25
Провадження № 22-ц/820/1225/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2026 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі – АТ «Таскомбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
АТ «Таскомбанк» зазначило, що 8 жовтня 2023 року сторони підписали заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту «izibank», на підставі якої банк відрив ОСОБА_1 поточний рахунок у національній валюті. За умовами кредитного договору №002/22557213-СК_SВ від 8 жовтня 2023 року (далі – кредитний договір) банк надав відповідачу послугу з кредитування цього рахунку в межах суми ліміту 200 000 грн під 59% річних на строк 12 місяців з автоматичною пролонгацією, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 19 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 79 207 грн 67 коп., яка складається з 47 481 грн 71 коп. заборгованості по тілу кредиту та 31 725 грн 96 коп. заборгованості по процентам.
За таких обставин АТ «Таскомбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 79 207 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» 79 207 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором і 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.
Суд керувався тим, що сторони уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого АТ «Таскомбанк» надало відповідачці кредит, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти.  ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь банку слід стягнути вказану заборгованість.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення сторонами кредитного договору та одержання ОСОБА_1 кредитних коштів, у зв`язку з чим у відповідачки не виникло зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів. Водночас усупереч умов кредитного договору та вимог чинного закону банк нарахував проценти за кредитом поза строком кредитування. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У письмових поясненнях АТ «Таскомбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказавши на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

8 жовтня 2023 року АТ «Таскомбанк» і ОСОБА_1 підписали заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту «izibank», за змістом якої сторони уклали договір про надання банківських послуг.

В рамках цього договору сторони уклади кредитний договір, згідно з яким АТ «Таскомбанк» надало ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі у вигляді встановлення на поточному рахунку кредитного ліміту в 200 000 грн під 59% річних строком на 12 місяців (365 днів) з автоматичною пролонгацією. Водночас ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами не пізніше останнього робочого дня, наступного за місяцем користування кредитним лімітом.
З травня 2024 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 19 травня 2025 року заборгованість склала 79 207 грн 67 коп., із яких 47 481 грн 71 коп. – заборгованість за кредитом і 31 725 грн 96 коп. – заборгованість за процентами.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) , у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як визначено частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті  610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 8 жовтня 2023 року між АТ «Таскомбанк» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.
Заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту «izibank» від 8 жовтня 2023 року (а.с. 5-6) підписана працівником банку ОСОБА_2 і ОСОБА_1 електронними підписами, що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця заява містить умови щодо розміру кредитного ліміту, процентної ставки за кредитом та строку кредитування. Водночас виписка по особовому рахунку (а.с. 32-67) вказує на те, що ОСОБА_1 одержала кредитні кошти на картковий рахунок, використовувала ці кошти, повертала кредит і сплачувала проценти.
З травня 2024 року ОСОБА_1 не повертає кредит і не сплачує проценти, внаслідок чого станом на 1 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 79 207 грн 67 коп. (47 481 грн 71 коп. – неповернутий кредит, 31 725 грн 96 коп. – нараховані проценти).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ «Таскомбанк» слід стягнути вказану заборгованість.
Суд правильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором. Цей розмір відповідачкою не спростований. Проценти за кредитом нараховані позивачем у межах пролонгованого строку кредитування.
Посилання  ОСОБА_1 на недоведеність укладення сторонами кредитного договору та одержання ним кредитних коштів не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.
При цьому висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним ОСОБА_1 в апеляційній скарзі правовим висновкам касаційного суду щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Оскільки позов АТ «Таскомбанк» задоволено в цілому, то на підставі статті 141 ЦПК України понесені  ОСОБА_1 судові витрати не можуть бути відшкодовані.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції – Демчук П.В.
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27