П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3321/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Драновський Я.В. 
Суддя-доповідач: Моніч Б.С. 
09 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та не проведення грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано із сум грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №560/9290/25 протиправною та зобов`язання вчинити відповідні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на день видання наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не виплатив грошове забезпечення. На виконання рішення суду відповідач 27.02.2026 виплатив належне грошове забезпечення.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.05.2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошового забезпечення.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошового забезпечення, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №560/9290/25. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2025 №153 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення як такого, що вибув до нового місця проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_3 .
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №560/9290/25 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення, компенсації за невикористані основну та додаткову відпустки, премії) військовослужбовця за період з 24.02.2022 по 19.05.2023 року з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023.
На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №560/9290/25, відповідач 27.02.2026 виплатив грошове забезпечення в розмірі 131183,68 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що відповідач при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення суду був зобов`язаний здійснити компенсацію позивачу податку на доходи фізичних осіб.
Відтак суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішення суду в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 жодним чином не може бути відповідачем за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 щодо зобов`язання вчинити дії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, оскільки правонаступником військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_2 є військова частина НОМЕР_3 .
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, зокрема зазначив, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (правонаступник - військова частина НОМЕР_1 ).
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до листа начальника Центрального управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за №116/2/1/99938 від 25.10.2025 станом на 02.05.2025 військову частину НОМЕР_4 прийнято до складу Сухопутних військ Збройних Сил України у безпосереднє підпорядкування військової частини НОМЕР_3 (акт прийому-передачі військової частини НОМЕР_4 , затверджений Головнокомандуючим Збройних Сил України від 02.05.2025).
Станом на 29.05.2025 військові частини НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_2 переформовано у військову частину НОМЕР_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 .
Як зазначено даному в листі, військова частина НОМЕР_3 є правонаступником військової частини НОМЕР_4 та НОМЕР_2 .
Отже, судом встановлено, що правонаступником військової частини НОМЕР_2 , в якій проходив військову службу позивач, є військова частина НОМЕР_3 .
Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме військова частина НОМЕР_1 перебувала з позивачем у спірних правовідносинах або що її рішення, дії чи бездіяльність призвели до порушення прав, свобод чи інтересів позивача.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у цьому спорі, оскільки правонаступником військової частини НОМЕР_2 та суб`єктом, на якого перейшли відповідні права й обов`язки, є військова частина НОМЕР_3 .
Разом з тим військова частина НОМЕР_3 до участі у справі як відповідач судом першої інстанції не залучалася, а питання щодо її процесуальної участі судом не вирішувалося.
Суд першої інстанції не дав належної оцінки зазначеним обставинам та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, якими останній звертав увагу на те, що не є належним відповідачем у цій справі, оскільки правонаступником військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_2 є військова частина НОМЕР_3 . Унаслідок неповного з`ясування обставин справи та неправильного визначення суб`єктного складу спірних правовідносин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Статтею 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
З наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Варто зауважити, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, останній зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.
Виходячи із зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не здійснив його заміну та/або не залучив як другого відповідача, чим допустив порушення норм процесуального законодавства.
В той же час, суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного відповідача.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.
За такого правового регулювання, предмета і підстав позову в даному адміністративному спорі, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути недоліки, допущені судом першої інстанції на стадії апеляційного розгляду справи.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено саме з тих підстав, що відповідач – Військова частина НОМЕР_6 є неналежним відповідачем у даній справі щодо заявлених вимог.
При цьому, відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, за умови неможливості його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини 3 статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.