ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 р. | Справа № 480/9403/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Фоміної Л.О. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 (головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602) по справі № 480/9403/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі – відповідач 2), в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 08.10.2025 №184050006648 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 ,
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до заяви про перехід на інший вид пенсії від 01.10.2025 відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначала, що її чоловіку – ОСОБА_2 , який помер у січні 2025, за життя з 2024 року була призначена пенсія по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та він мав статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, був особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської АЕС. Позивачу з червня 2025 року було призначено пенсію за віком з відміткою, що вона є членом сім`ї годувальника, померлого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме свого чоловіка, з яким перебувала у шлюбі, проживала однією сім`єю. Позивач звернулася ГУПФУ в Сумській області із заявою від 01.10.2025 про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, яка досягла 60-річного віку, передбаченого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у розумінні приписів пункту 1 частини другої статті 36 цього Закону є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (її чоловіка), проте рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області (за принципом екстериторіальності) №184050006648 від 08.10.2025 їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, не погоджуючись з яким, позивач звернулася до суду з цим позовом.
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 :
визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.10.2025 №184050006648 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ.
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_3 з 01.10.2025 пенсію у зв`язку з втратою годувальника – ОСОБА_2 , відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія, у зв`язку з втратою годувальника дружині (чоловіку) померлого годувальника може бути призначена за наявності дотримання одночасно декількох умов: є непрацездатною у розумінні частиною другою статті 36 Закону №1058-IV , тобто, якщо є особою інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; перебування на утриманні годувальника; наявність у годувальника на день його смерті страхового стажу. Водночас, виходячи із системного аналізу норм статті 36 та статті 26 Закону № 1058-ІV у їх взаємозв`язку для визначення умов призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, умовою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме загальний пенсійний вік, передбачений статтею 26 цього Закону, тобто 60 років.
Також суд першої інстанції зазначив, що умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначають, що саме годувальник, а не особа, що перебуває на утриманні, повинна мати відповідний страховий стаж. Питання наявності саме у позивача необхідного їй для призначення пенсії страхового стажу вирішувалося при призначення їй пенсії за віком та не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, що, у свою чергу, як вказувалось вище, не є умовою призначення такого виду пенсії (у разі втрати годувальника), а тому позивач, як дружина померлого годувальника на час звернення до відповідача із заявою про переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника досягла 60-річного віку, тобто віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV для призначення пенсії.
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 та прийняти нове рішення, відмовивши позивачу в задоволенні позову. 
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідно до частини 3 ст.45 Закону 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Статтею 26 Закону 1058-IV визначено, що для осіб які набули право на призначення пенсії у 2024 році пенсійний вік становить 60 років за наявності страхового стажу 31 рік. За матеріалами поданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 01 місяць 12 днів, тому відсутні підстави для переведення позивачки на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить відмовити ГУ ПФУ в Полтавській області у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі. Зазначила, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, доводи, які наведені в апеляційній скарзі лише дублюють позицію відповідача в суді першої інстанції. Зауважила, що положення статті 36 Закону 1058-IV, якою визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не пов`язує право на такий вид пенсії з наявністю певного страхового стажу утриманця.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом вручення їм копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження засобами поштового зв`язку та в електронній формі до електронного кабінету учасника справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1990 році 1 категорії, був особою з інвалідністю ІIІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської АЕС, з 2024 року перебував на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ). Вказане підтверджується копіями посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорія, посвідчення особи з інвалідністю 3 групи - інваліда війни.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . 
Постановою 12 Регіональної військово-лікарської комісії №2025- 0415-0840-2327-0 від 15.04.2025 від 15.04.2025 встановлено захворювання особи, звільненої з військової служби ОСОБА_2 - «Застійна серцева недостатність. Атеросклеротична хвороба серця», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані з виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
До моменту смерті чоловіка ОСОБА_2 , позивачка – ОСОБА_1 проживала зі своїм чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачці після досягнення нею пенсійного віку у 60 років було призначено з 13.06.2025 пенсію за віком на підставі п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, як дружині військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Її страховий стаж становив 28 років 1 місяць 12 днів.
01.10.2025 позивачка звернулася до відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перехід на інший вид пенсії – у разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) (а.с.82).
Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого від 08.10.2025 №184050006648 відмовлено позивачці в переході з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом №1058-IV.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Розділом V Закону №1058-IV визначено порядок та умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Отже, зазначеною нормою закону визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.
Згідно частини другої статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому, необхідною умовою для призначення вказаним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії, є встановлення їм інвалідності, або 65 років, або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV.
Частиною першою статті 60 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Отже, для особи, якій вже призначена пенсія за віком та яка в подальшому набула право на інший вид пенсії, Законом №1058-IV передбачена можливість подання відповідної заяви про переведення на інший вид пенсії, відмінний від первинно призначеної.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що ні стаття 54 Закону № 796-ХІІ, ні норми Закону №1058-IV не ставлять в залежність виникнення права дружини на отримання пенсії по втраті годувальника за її померлого чоловіка від наявного страхового стажу заявника за умови отримання нею пенсії за віком, тобто після досягнення останньою пенсійного віку.
Підстави та вимоги для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника чітко визначено законодавством України, в тому числі Законом №1058-IV, який не містить вимог щодо наявності у заявника будь-якого страхового стажу, у зв`язку з чим жодних перешкод для призначення вказаної пенсії позивачу судом не встановлено, оскільки на день звернення до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 досягла пенсійного віку (60 років) та вже отримувала пенсію за віком.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області рішенням від 08.10.2025 № 184050006648 протиправно відмовив позивачці у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ з підстав відсутності необхідного страхового стажу, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасування. Відтак, належним та ефективним способом захисту прав позивачки є зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до заяви про перехід на інший вид пенсії від 01.10.2025 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 по справі №480/9403/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя | | К.В. Мінаєва
Судді | | Л.О. Фоміна   І.М. Ральченко