УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/2467/26 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шалоти К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/2467/26 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» 
на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2026 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Петровської М.В.
у с т а н о в и в:
У березні 2026 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість в розмірі 62 297, 36 грн з яких:
- заборгованість за кредитним договором № 002/20600133-SP від 29.05.2023 в сумі 45 377,19 грн в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 30 000,00 грн, заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 15 377,19 грн;
- заборгованість за кредитним договором № 2243 від 29.08.2023 в сумі 15 364,22 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 9 917,73 грн заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 5 446,49 грн;
- заборгованість за кредитним договором № 22181 від 26.08.2023 в сумі 1 555,95 грн. в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 1 555,95 грн;
Вирішити питання судових витрат.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2026 року позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернуто позивачу.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, АТ «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що повертаючи позовну заяву на підставі п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України через порушення правил об`єднання позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за трьома кредитними договорами не підпадають під дію ч.1 ст.188 ЦПК України, оскільки заборгованість відповідача зумовлена різними підставами виникнення (з різних договорів), доказово не пов`язаними між собою, однак така позиція, на думку скаржника, не відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.
Вказує, що 29.05.2023 між позивачем та ОСОБА_1 було підписано Заяву-Анкету №002/20600133-SP щодо приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «sportbank», за умовами якого Позичальнику було надано кредит з 29.05.2023 у розмірі 30 000,00 грн строком користування до 30.05.2026. 
При цьому відповідач з 29.05.2023 є власником поточного рахунку у гривні, який відкритий відповідно до Заяви-Анкети №002/20600133-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, з номером Кредитного договору №002/20600133-SP від 29.05.2023.
Також в межах проекту послуг наданих згідно Заяви-Анкети №№002/20600133-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank було укладено кредитні договори №2243 від 29.08.2023 та №22181 від 26.08.2023.
Відповідно до ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Отже, оскільки кредитні договори № 2243 від 29.08.2023 та № 22181 від 26.03.2023 було укладено в межах фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, вони пов`язані одним поточним рахунком НОМЕР_1 , то спільний їх розгляд, на думку скаржника, є доцільним та обґрунтованим. 
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7 та ч.2 ст. 369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. При цьому дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21)).
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29.06.2026 року, є дата складення повного судового рішення 10.07.2026 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У цивільному судочинстві діє принцип пропорційності, який є елементом комплексного принципу верховенства права, а саме: суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ст. 11 ЦПК України).
У п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадках, коли: порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 статті 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача (ч. 2 ст. 188 ЦПК України).
Згідно з ч. 6. ст. 188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Відповідно до ч. 7 ст. 188 ЦПК України про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому містяться позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами: №002/20600133-SP від 29.05.2023, №2243 від 29.08.2023, №22181 від 26.08.2023.
Згідно зазначених додатків у позовній заяві вбачається, що позивач на підтвердження вимог надав суду копію Заяви №002/20600133-SP про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», Угоду про надання кредиту «Кредит готівкою» №2243 від 29.08.2023, Угоду про надання кредиту «Проста Розстрочка» №22181 від 26.08.2023.
Також АТ «Таскомбанк» до позовної заяви було долучено розрахунки заборгованості по кредитних договорах, якими позивач обґрунтовує наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами, що виникла на підставі договірних правовідносин.
Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Суд першої інстанції у своїх висновках не врахував, що, відповідно до змісту вказаних норм цивільного процесуального права, якими врегульований порядок відкриття провадження, та наявних у суду дискреційних повноважень для роз`єднання позовних вимог згідно ч. 6 ст. 188 ЦПК України, повернення позову з визначених у п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України підстав порушення правил для їх об`єднання не відповідає завданню цивільного судочинства та принципу пропорційності.
Суд всупереч вказаних норм цивільного процесуального права не з`ясував можливість роз`єднання позовних вимог для їх окремого розгляду та наявності перешкод для відкриття провадження по кожному з позовів окремо.
З огляду на зазначене, у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання цивільного судочинства не має обов`язку повернути позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власної ініціативи, надавши доступ до суду та відкривши провадження у справі, самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч.6 ст. 188 ЦПК України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 904/4376/20, від 02.12.2020 у справі № 908/20/20, від 23.03.2021 у справі № 910/15196/20.
Суд першої інстанції не звернув уваги, що розгляд позовних вимог в одному провадженні надасть можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для встановлення обставин справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду, сприяє правовій визначеності та єдності судової практики у аналогічних спорах.
Відтак, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви порушує процесуальний порядок відкриття провадження у справі.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції на зазначені правові норми уваги не звернув, не перевірив аргументи позивача з посиланням на відповідні докази, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2026 року про повернення позовної заяви, скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Коломієць О. С.

Судді Талько О. Б.

Шалота К. В.