П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1951/25	

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,
повний текст судового рішення
складено 22.05.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.02.2025 року №948040147769; зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року у справі №400/1951/25 задоволено частково позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач 2): Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.02.2025 року №948040147769 про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви від 13.02.2025 року про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Миколаївській області №3/2-185/25 від 04.02.2025 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з даними довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.02.2025 року №3/2-185/25, якою враховано прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 року - 3028,00 грн., з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, перераховане згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.02.2025 року №3/2-185/25, якою враховано прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 року - 3028,00 грн., з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024 року. В іншій частині позову – відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року – залишено без змін.
Рішення суду набрало законної сили 23.09.2025 року та видано виконавчі листи.
12.05.2026 року позивач звернувся до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України, в якій просить: 
- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №79783629 від 16.04.2026 року винесену Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусовою виконання рішень у Миколаївській. Херсонській областях, в автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Максімовою Оленою Олександрівною при примусовому виконанні виконавчого листа №400/1951/25;
- зобов`язати Головного державною виконавця відділу примусовою виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління юстиції України Максімову Олену Олександрівну відновити виконавче провадження №79783629.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст.383 КАС України, повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись з вищезазначеною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року, Олефір Микола подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати вищезазначену ухвалу суду по справі №400/1951/25 та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до вимог ст.373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Частиною другою статті 383 КАС України установлено, що у такій заяві зазначаються:
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;
2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
5) номер адміністративної справи;
6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;
8) інформація про хід виконавчого провадження;
9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Колегія суддів звертає увагу, що вказаний перелік не містить виключень та не передбачає альтернативних вимог до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи (частина третя статті 383 КАС України).
За положеннями частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Згідно з частиною п`ятою статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Частиною шостою статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Отже, за положеннями частини п`ятої статті 383 КАС України заява, подана в порядку статті 383 КАС України, повертається у разі невідповідності заяви вимогам частини другої цієї статті, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 та встановлено судом першої інстанції, заявник вказує відповідачем Головного державного виконавця примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях в автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Максімову Олену Олександрівну, який, в свою чергу, не є учасником справи №400/1951/25. 
Колегія суддів погоджується із зауваженням суду першої інстанції стосовно того, що в даній справі відповідачем є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, рішення дії чи бездіяльність, якого, в заяві позивача відповідно до вимог статті 383 КАС України, не визнавались протиправними.
З підстав, визначених статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 241, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко