Справа № 761/23580/26
Провадження № 3/761/4897/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Овсеп`ян Т.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 20.05.2026 о 16 год. 50 хв. керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Олександра Довженка в м. Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на бодікамеру №473820. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що 20.05.2026 о 16 год. 50 хв. керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Олександра Довженка в м. Києві та був зупинений працівниками поліції за керування в смузі руху громадського транспорту. В ході їх спілкування, патрульні почали повідомляти, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд у лікаря нарколога на стан сп`яніння. Враховуючи, що він раніше за вимогою патрульних їздив на огляд до лікаря нарколога, а також те, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, та йому відомо, що поліцейські можуть замість лікаря-нарколога відвести до ТЦК, він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що в подальшому, самостійно з направленням на огляд стану сп`яніння не звертався до лікаря. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 670992, картку обліку адміністративного правопорушення, направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на ім`я ОСОБА_1 , постанову ЕНА № 7229252 від 20.05.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, дані посвідчення водія з бази Армор, реєстраційну картку транспортного засобу, переглянувши відеозапис на CD-R дисках, судом встановлене наступне. 
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Так, як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Олександра Довженка в м. Києві був зупинений патрульними поліцейськими у зв`язку з тим, що здійснював рух у смузі руху громадського транспорту. 
В ході їх спілкування, ОСОБА_1 , на повідомлення працівника поліції про підозру щодо ознак наркотичного сп`яніння та необхідність проїзду до лікаря, в категоричній формі відмовився від огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога. Крім того, ОСОБА_1 під час спілкування повідомляв працівникам поліції, що колись вживав «канабіс». 
В подальшому, співробітниками патрульної поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 знову відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога. 
Крім того, з переглянутого відеозапису, не встановлено жодних даних, що поліцейські мали намір відвести ОСОБА_1 до ТЦК, а не до лікаря -нарколога для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Більш того, судом в ході судового розгляду, а також з наявних в матеріалах справи доказів, не встановлено даних, які б свідчили, що ОСОБА_1 на підставі наданого патрульними направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, самостійно пройшов відповідний огляд, з урахуванням того, що останній побоювався за ТЦК. 
При цьому, судом враховано практику Європейського суду, у відповідності до якої, зокрема у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується особа правопорушника, його відношення до скоєного та майновий стан останнього, характер вчиненого правопорушення та його наслідки, а також сприяння досягненню основної мети - вихованню правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 /шістдесят/ копійок.
Керуючись ст.ст.23-24, 27, 33-35, 130, 268, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_1  на користь держави у розмірі 665 /шістсот шістдесят п`ять / гривень 60 /шістдесят/ копійок.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.32 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження або внесення подання - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Суддя