Справа № 621/3170/26
Пр. № 1-кп/621/294/26

ВИРОК
Іменем України

20 серпня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
потерпілої – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12026226310000104 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, працює на посаді монтажника технологічних трубопроводів та металоконструкцій 6-го розряду ТОВ «Спецтермонтаж – Енерго», зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимий,
у кримінальному проступку, передбаченому частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,
у с т а н о в и в:
05 липня 2026 року близько 17:00 години в м. Слобожанське Чугуївського району Харківської області ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , де на грунті особистих неприязнених стосунків між ним та співмешканкою ОСОБА_5 виникла сварка в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній.
З метою реалізації свого умислу, того ж числа та часу ОСОБА_4 , перебуваючи у стані сп`яніння, умисно взяв у праву руку ополоник, яким наніс ОСОБА_5 не менше двох ударів в область лівої ноги, після чого взяв у праву руку кухонний молоток та наніс ОСОБА_5 , не менше двох ударів в область правої ноги, чим спричинив тілесні ушкодження у виді садна на поверхні лівої гомілки, синці на передній поверхні правого стегна та синець на задній поверхні лівого стегна, які по ступеню тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження.
Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.
З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачений ОСОБА_6 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку у повному обсязі визнав та під час судового розгляду за обставин, викладених у обвинувальному акті та показав, що після вживання спиртних напоїв між ним та його цивільною дружиною, на грунті ревнощів, виникла сварка, під час якої він спричинив останній тілесні ушкодження.
У вчиненому кримінальному проступку щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність, вибачився перед потерпілою.
Оцінивши зазначені вище, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 є винуватим в умисному легкому тілесному ушкодженні, і його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.
Під час призначення покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано:
- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є кримінальним проступком;
- обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якою визнається щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого кримінального правопорушення та готовності нести кримінальну відповідальність;
- обставини, що обтяжують покарання відповідно пунктів 6-1, 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, якими визнається вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
- особу обвинуваченого, який раніше в силу статті 89 Кримінального кодексу України несудимий; на обліку впсихіатричному та наркологічному кабінеті не перебував; офіційно працевлаштований; має постійне місце проживання, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшує покарання, а також обставин, що обтяжують покарання, особи обвинуваченого, позиції потерпілої, яка вказала, що вони примирились з обвинуваченим, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу в межах санкції частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України.
Приймаючи вказане рішення суд бере до уваги реальну можливість ОСОБА_4 виконати покарання враховуючи, що останній працевлаштований та має стабільний дохід у виді заробітної плати.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальному проступку, передбаченому частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Речові докази: пластмасовий ополоник та кухонний молоток, що передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 – вважати їй повернутими.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: