ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2026 Справа № 914/1345/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Никон О.З., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлень сторін
справу №914/1345/26
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДК ДІОНІС”, м. Тернопіль
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Авангард-Плюс”, м. Львів
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ДК ДІОНІС” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Авангард-Плюс” про стягнення 25 989, 48 грн.
Хід розгляду справи. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.05.2026 позовну заяву залишено без руху.
21.05.2026 та 22.05.2026 від позивача надійшли заяви про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 26.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.
Сторони повідомлялись про відкриття провадження шляхом надсилання ухвали в їх електронні кабінети та отримали таку 27.05.2026.
Аргументи сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач належно виконав свої зобов`язання з поставки товару згідно з договором поставки №185 від 30.01.2025, а відповідач порушив умови оплати за договором поставки та допустив заборгованість на суму 23 732,90 грн. Також за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач заявив до стягнення 1 853,12 грн пені та 403,46 грн інфляційних втрат.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.
Обставини справи.
30 січня 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДК ДІОНІС» (надалі Постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард-Плюс» (надалі Покупець) уклали договір поставки №185, згідно з пунктом 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар в асортименті, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.
Відповідно до пункту 1.2 договору найменуванням товару є алкогольні напої.
Згідно з пунктом 6.1 договору оплата за відвантажений товар має бути здійснена Постачальнику протягом 30 календарних днів з моменту поставки. 
Результат приймання продукції оформлюється Актом за підписами осіб, що проводили приймання продукції (пункт 10.4 договору).
На виконання своїх обов`язків за договором поставки Товариство з обмеженою відповідальність «ДК ДІОНІС» здійснило поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю «Авангард-Плюс»:
- 10.12.2025 видаткова накладна №19578 на суму 1 057,99 грн;
- 10.12.2025 видаткова накладна №19547 на суму 1 716,00 грн;
- 10.12.2025 видаткова накладна №19566 на суму 2 657,40 грн;
- 10.12.2025 видаткова накладна №19558 на суму 2 080,50 грн;
- 12.12.2025 видаткова накладна №19735 на суму 1 634,30 грн;
- 16.12.2025 видаткова накладна №19928 на суму 986,30 грн;
- 16.12.2025 видаткова накладна №19929 на суму 1 016,29 грн;
- 17.12.2025 видаткова накладна №20079 на суму 4 045,40 грн;
- 17.12.2025 видаткова накладна №20077 на суму 694,60 грн;
- 17.12.2025 видаткова накладна №20145 на суму 315,50 грн;
- 17.12.2025 видаткова накладна №20094 на суму 537,00 грн;
- 19.12.2025 видаткова накладна №20297 на суму 2 812,30 грн;
- 23.12.2025 видаткова накладна №20489 на суму 1 114,70 грн;
- 23.12.2025 видаткова накладна №20487 на суму 3 261,30 грн.
Загальна вартість товару, яка поставлена покупцю становила 23 929,58 грн, факт доставки та відвантаження товару підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними, копії яких додані до позовної заяви.
Відповідач, сплатив позивачу 9 229,39 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №33329 від 09.01.2026 з призначенням платежу «Хмельницький. Оплата за товар (алкоголь) згідно договору №185 від 30.01.2025 у т.ч. ПДВ 20% - 1538,23 грн». Позивач з такої оплати зарахував 196,68 грн у погашення заборгованості по акту №19547 на суму 1 716,00 грн.
06.04.2026 позивач надіслав на адресу відповідача претензію, у якій вимагав від останнього сплатити заборгованість протягом 7 днів після отримання даної претензії. Однак згідно з трекінгом, який відображено на офіційному сайті АТ «Укрпошта», відповідач претензію не отримав та така повернута позивачу.
Тому позивач просив стягнути з відповідача 25 989,48 грн, з яких: основна заборгованість на суму 23 732,90 грн, 1 853,12 грн пені та 403,46 грн інфляційних втрат.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.
Сторони у справі 30.01.2025 уклали договір поставки №185, згідно з пунктом 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар в асортименті, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.
Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншими подібними використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо іншого не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин.
Відповідно до приписів статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) а покупець або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.
За змістом статей 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу, а також учинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено іншого строку оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплату товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Позивач здійснив поставку товару на загальну суму 23 929,58 грн, що підтверджено видатковими накладними, які підписано обома сторонами без жодних зауважень. Водночас відповідач сплатив позивачу 9 229,39 грн, з яких позивач зарахував 196,68 грн у погашення заборгованості по акту №19547 від 10.12.2025, тому просив стягнути з відповідача 23 732,90 грн основного боргу.
Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Строк оплати сторони погодили в пункті 6.1 договору – 30 календарних днів з моменту поставки товару. 
Проте відповідач оплату поставленого товару згідно з договором поставки повністю не здійснив.
Оскільки матеріали справи містять належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують факт поставки товару, суд вважає, що позивач довів, а відповідач не спростував факт наявності заборгованості на суму 23 732,90 грн.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основної заборгованості на суму 23 732,90 грн підлягають задоволенню.
Щодо стягнення пені.
Позивач заявив до стягнення 1 853,12 грн пені.
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодекс України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У пункті 12.2 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати за поставлений товар Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення.
Позивач нарахував пеню за періоди з 03.03.2026 по 19.04.2026 на суму 936,31 грн та з 20.03.2026 по 05.05.2026 на суму 916,81 грн.
Суд, перевіривши розрахунок встановив, що позивач безпідставно двічі включив у розрахунок пені період з 20.03.2026 по 19.04.2026. Тому правильним періодом нарахування пені є періоди з 03.03.2026 по 19.04.2026 та з 20.04.2026 по 05.05.2026.
Провівши власний розрахунок та врахувавши межі позовних вимог, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає 1 248,41 грн.
У задоволені решти пені слід відмовити.
Щодо нарахування інфляційних втрат.
Позивач заявив до стягнення 403,46 грн інфляційних втрат.
Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що такий розрахований правильно та підлягає задоволенню в розмірі 403,46 грн. 
Враховуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 25 384,77 грн, з яких: 23 732,90 сума основного боргу, 1 248,41 грн пені та 403,46 грн інфляційних втрат.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо судового збору.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі та сплатив судовий збір на суму 2 662,40 грн з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 при поданні процесуальних документів в електронній формі, що підтверджено платіжною інструкцією №260 від 06.05.2026.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог судовий збір на суму 2 395,57 грн слід покласти на відповідача. Решту судового збору покладається на позивача. 
Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задоволити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Плюс» (місцезнаходження: 79057, м. Львів, вул. Коновальця, буд. 103, кімната 412; ідент. код: 37655810) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК ДІОНІС» (місцезнаходження: 46016, м. Тернопіль, вул. Київська буд. 10, кв. 100; ідент. код: 45789343) 25 384,77 грн, з яких: 23 732,90 грн основного боргу, 1 248,41 грн пені, 403,46 грн інфляційних втрат та 2 395,57 грн судового збору.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Никон О.З.