КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №382/1080/26 | Головуючий у І інстанції: Кисіль О.А.
Провадження №33/824/3382/2026 |
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17липня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Чередніченко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської областівід 03 червня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Яготинського районного суду Київської областівід 03 червня 2026 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням судді,захисник Чередніченко Н.В.подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а тому у нього не виникало обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. 
Також захисник звертає увагу на те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я та йому не вручалось направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, а відтак ОСОБА_1 міг відмовитися від такого огляду.
Поряд з цим стверджує, що права та обов`язки, встановлені Законом, ОСОБА_1 не роз`яснялись та в матеріалах справи відсутні відповідні докази в цій частині.
За наслідками апеляційного розгляду захисник просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисникаЧередніченко Н.В. на підтримку поданоїапеляційної скарги,проаналізувавши доводи апеляційної скарги,суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він22квітня 2026 року о 16 годині 11 хвилин керував транспортним засобом «VolkswagenPassat» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозіЯготин-Березань з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, оцінених на предмет належності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1  у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування свого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №647384 від 22.04.2026 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ББА №709195 від 22.04.2026 року, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 22.04.2026він відпочивав та вживав алкогольні напої, після чого запропонував ОСОБА_3 поїхати з ним на рибалку.За кермом його автомобіля був ОСОБА_4 . Повертаючись додому, ОСОБА_4 повідомив, що він забув свій телефон на озері. Виконуючи маневр розвороту, він застряг на узбіччі та вирішив повернутисьдо озера пішки, залишивши ОСОБА_1 біля автомобіля. Через деякий час до нього під`їхали працівники поліції та почали звинувачувати його у тому, що він керував автомобілем у нетверезому стані та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився, так як вважав таку вимогу необґрунтованою.
За клопотанням захисника Черезніченко Н.В. в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_4 , який повідомив, що саме він перебував за кермом належного ОСОБА_1 автомобіля. Повертаючись додому, згадав, що забув телефон та пішки повернувся до місця рибалки. Коли він повернувся назад до місця зупинки автомобіля, то побачив, що його на місці вже не було.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки такі поясненняспростовуються іншимидоказами, наявними в матеріалах справи.
Зокрема, із дослідженого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що інших осіб, які могли б керувати вказаним транспортним засобом, окрім ОСОБА_1 , на місці події не було. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції про те, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_4 .
Суд не вбачає законних підстав визнавати дані доказиненалежними та недопустимими, оскільки вони є послідовними та узгоджуються між собою. 
Як правильно встановив суд першої інстанції, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснено підстави для проведення такого огляду та наслідки відмови від проходження. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.
Також в доводах апеляційноїскаргисторона захистузазначає про те, щопрацівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та не забезпечили його доставку для проведення такого огляду.
Однак, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а тому у працівників поліції не виникло обов`язку доставити його до медичного закладу.
З вказаного відеозапису вбачається і те, що ОСОБА_1 роз`яснювались працівниками поліції його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду даної справи не встановлено порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, на які посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Чередніченко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Яготинського районного суду Київської області від 03 червня 2026 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, аапеляційну скаргу захисника Чередніченко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 ,- без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Мосьондз