154/2952/26 
3/154/1106/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2026 року м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Лященко О.В., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Нечая Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від заступника начальника Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Віталія Швеця про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№714639, складеного 09.07.2026 року поліцейським Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Шпачуком Д.В. вбачається, що 09 липня 2026 року в 11 год 20 хв в м.Володимир по вул. Ковельській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п.2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненому не визнав, суду пояснив, що 09 липня 2026 року він їхав по справах і безпідставно був зупинений працівниками поліції на вул. Ковельській, поліцейський висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки було чути запах алкоголю, можливо від омивача скла. Він запідозрив можливу провокацію і заявив що не бажає проходити огляд на місці зупинки і бажає пройти такий огляд в лікарні, але йому потрібно було зробити два дзвінка - повідомити дружину що він затримається і повідомити свого товариша про вказану подію. Ці його дії поліцейський розцінив як відмову від проходження огляду та склав протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки часу чекати він не мав та відсторонив від керування, фактично дозволивши продовжити керування автомобілем. Оскільки його було позбавлено можливості пройти огляд в лікарні, він самостійно його пройшов і зафіксував відсутність ознак алкогольного сп`яніння.
Крім невизнавальних пояснень ОСОБА_1 в суді, в матеріалах справи суду надано докази його винуватості у вчиненому, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія в медичному закладі, оптичний диск з відеозаписом та розписка про відсторонення від керування транспортним засобом. 
Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису (файл Х700000_00000020260709112245_006), зупинившись на вимогу поліцейського, інспектор після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 запропонував водію пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з автомобіля було чути запах алкоголю, можливо від омивача, про що поліцейський чотири рази підряд повторив (11:22, 11:23, 11:24, 11:27).Водій ОСОБА_1 неодноразово на вимогу поліцейського пройти огляд відповідає, що на місці зупинки проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння не бажає і згідний поїхати в лікарню для проходження такого огляду (11:26, 11:30). Поліцейський попередив що розцінює дії водія як затягування та фактичну відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (11:29) та склав протокол відносно нього та відсторонив від керування транспортним засобом (11:44:35) та побажав щасливої дороги.
Суд звертає увагу, що почервоніння шкіряного покриву обличчя у водія ОСОБА_1 не відображене на відеозаписі, а стосовно запаху алкоголю з порожнини рота, то вказана ознака взагалі спростовується дослідженим відеозаписом та неодноразовими висловлюваннями працівника поліції що можливо це запах омивача.
Окремо суд звертає увагу на тривалість перевірки документів та з`ясування обставин правопорушення працівником поліції, що зайняло загалом 8 хвилин, а процедура від моменту вимоги про обстеження водія до часу прийняття рішення поліцейським зайняла до 6 хв., що ніяким чином не може свідчити про затягування з вини водія. 
Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста, виданого Нововолинською ЦМЛ, 09.07.2026 року о 12 год 50 хв у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не було виявлено. 
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд виходить з наступного.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, регламентовані Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду, регламентовані Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.
Суд, аналізуючи встановлені обставини, вважає, що працівник поліції вирішив питання про притягнення водія до відповідальності з порушенням вимог вищевказаних нормативних актів, без жодних на те правових підстав, за відсутності ознак алкогольного сп`яніння, без направлення на огляд водія в медичному закладі, про що неодноразово вимагав водій, що встановлено з відеозапису та пояснень ОСОБА_1 , тим самим порушивши вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21- 519а14.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як. наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, належним і допустимим доказом в розумінні ч. 1 ст.251 КУпАП.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Отже, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ст.247, ст. 284, ч.1 ст.130 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя: Олександр ЛЯЩЕНКО