Провадження № 2/582/118/26

Справа № 582/347/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2026 р. 
Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Жмурченка В. Д., за участю секретаря Коваль В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в с-щі Недригайлів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК», третя особа: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання права власності на рухоме майно та зняття з нього арешту, 
У С Т А Н О В И В :
Представник позивача, адвокат Грицик Г.О., звернувся до суду з цим позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачем, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на транспортний засіб марки FORD, модель MONDEO, 2002 року випуску, колір сірий, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; зняти арешт з рухомого майна — транспортного засобу марки FORD, модель MONDEO, 2002 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , накладений постановою Зарічного ВДВС м. Суми від 18.02.2019 у виконавчому провадженні № 45505927 (реєстраційний номер обтяження в ДРОРМ: 27359617 від 26.12.2019 року); стягнути солідарно з відповідачів ( ОСОБА_2 та АТ КБ «Акцент-Банк») на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 541,20 грн; стягнути з відповідача, ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, на підставі п. 11 Мирової угоди від 23.10.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року у цивільній справі № 582/986/23 було затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 . Відповідно до п. 6 цієї мирової угоди, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зобов`язується та гарантує, що протягом 10 (десяти) днів з моменту затвердження цієї мирової угоди судом, передає автомобіль WF05ХХGВВ52М72907, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, та документи на автомобіль у власність ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 . На виконання умов мирової угоди транспортний засіб, ключі та правовстановлюючі документи були фактично передані позивачу. Однак, коли позивач звернулася до територіального сервісного центру МВС з метою перереєстрації права власності на своє ім`я, їй стало відомо про наявність обтяження на вказаний автомобіль, накладеного за боргами попереднього власника. Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 26.12.2019 за № 27359617 було зареєстровано публічне обтяження — арешт рухомого майна (заборона відчуження), об`єктом якого є все рухоме майно ОСОБА_2 . Підставою арешту є постанова про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 45505927 від 18.02.2019, видана старшим державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми. Боржником у ВП № 45505927 є ОСОБА_2 , а стягувачем - АТ КБ «Акцент-Банк». З метою позасудового захисту своїх прав, позивач зверталася до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з клопотанням про зняття арешту. Однак, її прохання залишили без задоволення у зв`язку з відсутністю документів про зміну прізвища та зазначили, що за наявності чинного боргу питання зняття арешту з майна особи, яка не є боржником, вирішується виключно в судовому порядку. Оскільки наявність арешту грубо порушує право власності позивача та вона позбавлена можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку, то вона звернулася до суду з цим позовом.
Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Грицик Г. О. у судове засідання не прибули, але останній надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Належним чином повідомлені відповідач Мірзоян М. В., представник Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК», відповідача по справі, а також представник Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третьої особи по справі, у судове засідання не прибули.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 24 жовтня 2023 року у цивільній справі № 582/986/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, було затверджено мирову угоду, укладену 23.10.2023 між позивачем, ОСОБА_4 , та відповідачем, ОСОБА_2 . Дана ухвала суду набрала законної сили 09.11.2023.
Відповідно до п. 6 цієї мирової угоди, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зобов`язується та гарантує, що протягом 10 (десяти) днів з моменту затвердження цієї мирової угоди судом, передає автомобіль WF05ХХGВВ52М72907, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, та документи на автомобіль у власність ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
На виконання умов цієї мирової угоди транспортний засіб, ключі та правовстановлюючі документи були фактично передані позивачу, що підтверджується копією Акту приймання-передачі транспортного засобу від 14 лютого 2024 року.
Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26.12.2019 за № 27359617 зареєстровано публічне обтяження — арешт рухомого майна (заборона відчуження), об`єктом якого є все рухоме майно ОСОБА_2 , відповідача по справі. Підставою арешту є постанова про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 45505927 від 18.02.2019, видана старшим державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми.
Боржником у ВП № 45505927 є ОСОБА_2 , а стягувачем АТ КБ «Акцент-Банк».
З метою позасудового захисту своїх прав, позивач зверталася до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з клопотанням про зняття арешту. Однак, її прохання залишили без задоволення у зв`язку з відсутністю документів про зміну прізвища та зазначили, що за наявності чинного боргу питання зняття арешту з майна особи, яка не є боржником, вирішується виключно в судовому порядку згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією листа № 13/3553 від 08.01.2026.
Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду, зокрема, постанова КЦС ВС від 10.05.2023 у справі № 761/22937/18, державна реєстрація транспортного засобу в сервісному центрі МВС не є правоутворюючим фактом. Право власності на автомобіль переходить з моменту його фактичної передачі на підставі дійсного правочину.
Отже на підставі ухвали Недригайлівського районного суду Сумської області від 24.10.2023, а також Акту приймання-передачі від 14.02.2024, позивач правомірно набула транспортний засіб марки FORD, модель MONDEO, 2002 року випуску, колір сірий, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частина 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом не встановлено обставин, які б могли бути перешкодою для зняття арешту з майна позивача.
Таким чином судом встановлено відсутність правових підстав для арешту транспортного засобі марки FORD, модель MONDEO, 2002 року випуску, колір сірий, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , а тому право ОСОБА_4 підлягає захисту шляхом зняття арешту з вказаного вище рухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2 033,20 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Тому у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (Постанова Великої Палати від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18.
Відповідач ОСОБА_2 із клопотанням про зменшення суми витрат на правничу допомогу не звертався. 
Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 17 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.10-13,81,89,247,263,265,280,315-319 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК», третя особа: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання права власності на рухоме майно та зняття з нього арешту, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на транспортний засіб марки FORD, модель MONDEO, 2002 року випуску, колір сірий, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Зняти арешт з рухомого майна — транспортного засобу марки FORD, модель MONDEO, 2002 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , накладений постановою Зарічного ВДВС м. Суми від 18.02.2019 у виконавчому провадженні № 45505927 (реєстраційний номер обтяження в ДРОРМ: 27359617 від 26.12.2019).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та 2 033 (дві тисячі тридцять три) грн 20 коп. понесених витрат із сплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку. 

Суддя : В. Д. Жмурченко