Справа № 598/625/26 року

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2026 року м.Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Малярчука В.В.
за участю секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Теребовля цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 29.03.2025 № 5420255 у розмірі 55219,92 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.03.2025 ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали електронний договір № 5420255 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит в сумі 11000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . ТОВ «Лінеура Україна» 30.10.2025 на підставі Договору факторингу №30/10/2025 за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості за договором № 5420255 становить 55219,92 грн, з яких: 11000 грн заборгованість за тілом кредиту; 22571,92 грн нарахованих процентів первісним кредитором; 15048 грн. нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 144 календарних днів; 5500 грн штрафні санкції, 1100 грн. – комісія за надання кредиту.
Ухвалою судді від 23.04.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак просив розгляд даної справи проводити без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання не повідомив.
За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.
ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 29.03.2025 уклали електронний договір № 5420255 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором 70709.
Згідно п. 1.2 Договору, на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки. Сума кредиту 11000 грн.
Згідно п. 1.3. Договору, строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів.
Стандартна процента ставка становить 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п. 1.4.1).
Згідно п. 1.6.1, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 49720 грн.
Як вбачається з додатку №1 до договору №5420255 від 29.03.2025, який є таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зазначено дати платежів, остання дата 23.06.2026 та загальну вартість кредиту 49641,63 грн.
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який також підписано електронним підписом ОСОБА_1 (одноразовий ідентифікатор 35997 29.03.2025), та в якому містяться відомості про позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 11000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що стверджується листом ТОВ «Пейтек» про успішне перерахування коштів на платіжну карту клієнта 29.03.2025 року номер картки НОМЕР_1 .
Як убачається з розрахунку заборгованості за договором № 5420255 первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість ОСОБА_1 становить 11000 грн заборгованість за тілом кредиту, 15048 грн заборгованість за відсотками.
ТОВ «Лінеура Україна» 30.10.2025 на підставі Договору факторингу №30/10/2025 за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості за договором № 5420255 становить 55219,92 грн, з яких: 11000 грн заборгованість за тілом кредиту; 22571,92 грн нарахованих процентів первісним кредитором; 15048 грн. нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 144 календарних днів; 5500 грн штрафні санкції, 1100 грн. – комісія за надання кредиту.
Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, за цим договором позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно з п. 1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта (ТОВ «Лінеура Україна») до Фактора (позивача) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього договору на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 підтверджує факт переходу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», зокрема, перейшло право вимоги за кредитним договором №5420255, позичальником за яким є ОСОБА_1 сума заборгованості за основною сумою боргу 55219,92 грн.
Як убачається з розрахунку заборгованості за договором №5420255 ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.10.2025 року період з 29.03.2025 року по 30.10.2025 року становить 11000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22571,92 грн, заборгованість по відсотках, 5500 грн. штрафні санкції, 1100 грн.- комісія за надання кредиту.
Окрім того, позивачем після отримання прав вимоги до відповідача нараховано проценти за 144 календарних дні (з 31.10.2025 -23.03.2026) в межах строку дії Договору та згідно умов Договору, (11000 грн * 0,95 % = 104,50 грн * 144 календарних днів = 15048 грн.
У зв`язку із не виконанням відповідачем умов кредитного договору, виникла заборгованість, яка станом на день звернення позивачем до суду становить 55219,92 грн, з яких: 11000 грн заборгованість за тілом кредиту; 22571,92 грн нарахованих процентів первісним кредитором; 15048 грн. нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 144 календарних днів; 5500 грн штрафні санкції, 1100 грн. – комісія за надання кредиту.
На підставі рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило назву на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Крім того, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18).
Суду не надано доказів повернення відповідачем кредиту та відсотків.
Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача 5500 грн. нарахованих штрафних санкцій суд зазначає наступне.
Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення із відповідача 5500 грн. нарахованих йому штрафних санкцій, оскільки їх нараховано позивачем у період дії в Україні воєнного стану, а тому у цій частині у задоволенні позову слід відмовити.
Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за договором № 5420255 від 29.03.2025 року, суд зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 5420255 від 29.03.2025 року за комісією становить 1100 грн.
Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісією, з огляду на наступне.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
Зважаючи на те, що за договором факторингу від 30.10.2025 №30/10/2025 ТОВ «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 29.03.2025 № 5420255, що підтверджується договором, додатками до нього, витягом із реєстру боржників, з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 48619,92 грн, з яких: 11000 грн тіло кредиту; 22571,92 грн нараховані проценти за кредитором; 15048 грн нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 144 календарних днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 55219,92 грн. і задоволено на суму 48619,92 грн.
Таким чином, з відповідача на корить позивача слід стягнути 2343,97 грн. судового збору.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути в розмірі 10000 грн.
У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10, договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, акт прийому передачі виконаних робіт (надання послуг) № 17515 від 23.03.2026 згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024, заявку №17515 від 23.02.2026 про виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024.,
Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, договором про надання правничої допомоги не визначено як розмір гонорару адвоката, так і вартість його послуг, розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача до суду жодного разу не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником позивача на надання правничої допомоги згідно вказаного переліку.
Враховуючи вище наведене суд вважає розмір витрат позивача є завищеним, неспівмірним, тому зменшує такі витрати до 5 000,00 грн.
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 29.03.2025 року № 5420255 у розмірі 48619,92 грн, з яких: 11000 грн тіло кредиту; 22571,92 грн нараховані проценти первісним кредитором; 15048 грн нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 144 календарних днів.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 2343,97 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: м.Київ вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2, 03045;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий: В.В. Малярчук