ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2026 р. Справа № 910/19828/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Корсака В.А. 
Євсікова О.О. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк"
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 
у справі № 910/19828/23 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" 
до Міністерства юстиції України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛД-Перспектива"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Офіс Генерального прокурора
про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - позивач; АТ "Таскомбанк"; апелянт; скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач; МЮ України; Мін?юст), у якому просило суд:
1) скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1875/5 від 15.05.2023 "Про задоволення скарги" в частині скасування рішення від 23.03.2023 № 66890749, прийнятного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко П., щодо вчинення реєстраційної дії щодо переходу права власності до позивача на Готельний комплекс "Русь" (літ. А), розташований за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 678611880382;
2) зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису стосовно рішення про державну реєстрацію прав, яке було скасовано Наказом № 1875/5 від 15.05.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Наказ № 1878/5 Мін?юсту є протиправним та прийнятим всупереч статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (скорочено - Порядок № 1127).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/19828/23; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛД-Перспектива" (в подальшому - третя особа-1; ТОВ "ЛД-Перспектива"; третя особа на стороні позивача); залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора (в тексті - третя особа-2; Офіс ГП; третя особа на стороні відповідача).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі № 910/19828/23 в задоволенні позову відмовлено.
Згідно висновків місцевого господарського суду, правильними є висновки МЮ України про протиправність рішення № 66890749 від 23.03.2023, оскільки таке прийняте всупереч Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також Порядку № 1127. 
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, АТ "Таскомбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 по справі № 910/19828/23 та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим.
Апелянт зазначає, що при перевірці повноважень Мін?юсту на скасування рішення від 23.03.2023 суд І-ої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме застосував положення п. 1 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які не підлягали застосуванню, оскільки суперечили Конституції України та не застосував положення Конституції України (ст. 3, ч. 1 ст. 8, ч.ч. 1, 4 ст. 41), які підлягали застосуванню як норми прямої дії.
Також скаржник вказує, що при оцінці доводів позивача щодо законності спірного рішення від 23.03.2023 про державну реєстрацію прав та відсутності підстав у Мін?юсту для прийняття наказу № 1878/5, місцевий господарський суд дійшов до помилкових висновків, які не відповідають встановленим обставинам справи. В наведеному позивач акцентує, що на момент проведення реєстраційної дії, жодних заборон на її вчинення чи зупинення не існувало. Їх було скасовано рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2023.
Окремо позивач звертає увагу, що при оцінці доводів АТ "Таскомбанк" щодо відсутності в Офісу Генерального прокурора повноважень на звернення зі скаргами в сфері державної реєстрації прав, а також про відсутність у Мін?юсту підстав для розгляду скарг, поданих особою чиї права не порушено та без документів на підтвердження повноважень скаржника, судом першої інстанції було допущено: неправильне застосування норм матеріального права, а саме надано неправильне тлумачення ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2, 36 КПК України; порушення норми процесуального права, а саме ч. 4 ст. 236 ГПК України, якою встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, при розгляді цієї справи підлягали застосуванню висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 20.03.2024 у справі № 910/5371/23; нез?ясування обставин, що мають значення для справи, а саме відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження повноважень прокурора.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Таскомбанк" у справі № 910/19828/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі № 910/19828/23.
Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 03.10.2025 суддю Північного апеляційного господарського суду Кропивну Л.В. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2025, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 справу № 910/19828/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О. Призначено до судового розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі № 910/19828/23.
На адресу апеляційного господарського суду від третьої особи-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі № 910/19828/23 без змін. Згідно тверджень Офісу ГП, АТ «Таскомбанк» є власником готельного комплексу «Русь» та користується повноваженнями власника майна, визначеними ст. 317 ЦК України. 
Крім того, як вважає третя особа-2, позивачем не доведено при розгляді справи порушення його права власності спірним наказом відповідача та необхідність його скасування у судовому порядку, необґрунтовано яким чином скасування спірного наказу відповідача захистить його право власності на нерухоме майно. 
Офіс ГП наголошує, що в скарзі від 29.03.2023 № 31/1/2-39589-22 ним зазначено, що у межах кримінального провадження № 12012000060000073 досліджуються, в тому числі, обставини можливого рейдерського захоплення представниками злочинної організації цілісно-майнового комплексу готелю Русь (тобто ГК «Русь»). Печерським районним судом міста Києва в ухвалі від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22 було зазначено, що готель «Premier Hotel Rus» (тобто ГК «Русь») є речовим доказом у кримінальному провадженні № 12012000060000073 відповідно до постанови прокурора, а також, що Мін`юстом ведеться робота по підготовці відповідних позовних заяв про націоналізацію активів, підконтрольних групі компаній «VS Energy», в тому числі й зазначеного готельного комплексу, управління якими (активами) здійснюють громадяни російської федерації, що перебувають у санкційних списках Ради національної безпеки і оборони України (РНБО).
Поряд з цим, третя особа-2 звертає увагу, що в подальшому ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 761/8957/23 за заявою АТ «Таскомбанк» скасовано арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22, на готельний комплекс «Русь», розташований за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4, що перебуває у власності ТОВ «ЛД-Перспектива» шляхом скасування накладеної заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном. Водночас заборону державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, у тому числі готельного комплексу, даною ухвалою суду не скасовано. Відтак, на думку Офісу ГП, враховуючи наявність ухвали суду про заборону вчинення реєстраційних дій щодо готельного комплексу «Русь», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4 рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В. від 23.03.2023 № 66890749 про державну реєстрацію права власності АТ «Таскомбанк» на готельний комплекс «Русь» прийнято в порушення вимог ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 14 Порядку № 1127, тобто прийняте за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності.
Окремо третя особа-2 підкреслює, що рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В. від 23.03.2023 № 66890749, яким зареєстровано перехід права власності на готельний комплекс «Русь» (Літ. «А»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 678611880382 до АТ «Таскомбанк» стало перешкодою у забезпеченні належного виконання завдань досудового розслідування, визначених ст. 2 КПК України, відповідальність за виконання яких законом покладено на прокурора. Оскільки, вказаний арешт було здійснено з метою заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, рішеннями державного реєстратора було порушено право прокурора щодо забезпечення реалізації завдань кримінального судочинства. При цьому, дії прокурора, пов`язані зі зверненням до Міністерства юстиції України спрямовані не на захист своїх приватноправових інтересів, а на захист інтересів держави шляхом реагування на наявні і потенційні загрози втрати речових доказів у кримінальному провадженні та спрямовані на запобігання протиправних дій окремих осіб. Таким чином, Офіс Генерального прокурора мав законне право звертатися зі скаргою до Міністерства юстиції України як особа, право щодо забезпечення реалізації завдань кримінального судочинства якої порушено рішенням державного реєстратора. 
Окрім цього Офіс ГП акцентує, що Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено необхідності обов`язкового долучення до звернень, листів, запитів прокурорів у кримінальному провадженні витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань або інших документів на підтвердження повноважень прокурора. Не містить також таких вимог до скарг, листів, звернень прокурора у кримінальному провадженні Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128. Отже підстави, визначені ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для залишення без розгляду даної скарги Офісу Генерального прокурора, були відсутні. З огляду на вказане, третя особа-2 вважає, що безпідставними є доводи апелянта про те, що судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження повноважень прокурора на звернення зі скаргами в сфері державної реєстрації прав, оскільки повноваження прокурора на звернення зі скаргами до Міністерства юстиції України визначені законодавством.
Додатково Офіс ГП висновує, що, на його думку, суд 1-ої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 16.11.2022 у справі № 9-р(П)/2022 припис п. 1 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» втратив чинність лише з 16.05.2023, що свідчить про наявність повноважень у Мін`юсту на прийняття наказу № 1878/5 станом на 15.05.2023.
Розгляд справи відкладався, а в судових засіданнях оголошувалась перерва.
Представники апелянта та третьої особи-1 в судовому засіданні 15.06.2026 вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. 
У судовому засіданні представники відповідача та третьої особи-2 проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили оскаржуване рішення залишити без змін. 
Також судовою колегією зазначається, що відзивів/письмових пояснень на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи-1 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку. 
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 29.12.2016 між АТ "Таскомбанк" (кредитор) та ТОВ "Готельний комплекс Русь" (позичальник) було укладено: кредитний договір № Т20.11.2023К1284 (скорочено - Кредитний договір № 1) щодо надання кредитної лінії у розмірі 3,7 млн. дол. США; кредитний договір № Т20.11.2023К1285 (за текстом - Кредитний договір № 2) щодо надання кредитної лінії у розмірі 6,3 млн. дол. США.
30.12.2016 між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ЛД-Перспектива" (по тексту іпотекодавець) на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Готельний комплект Русь" за Кредитним договором № 1 та Кредитним договором № 2, укладено Іпотечний договір, який переукладено 21.05.2018 (далі - Іпотечний договір).
Згідно Іпотечного договору іпотекодавець передав в іпотеку АТ "Таскомбанк" належне на праві власності нерухоме майно, а саме:
- Готельний комплекс "Русь" (літ. "А"), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4, загальною площею 22 934, 40 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 678611880382 (надалі - ГК "Русь");
- Незадимляєму евакуаційну сходову клітку (в літ. "А"), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4, загальною площею 475, 0 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 244169580382;
- Земельну ділянку, площею 1,7079 га, кадастровий номер 8000000000:82:127:0004, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4, цільове призначення земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування ГК "Русь", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державний реєстром речових прав на нерухоме майно 678600980382. 
Позивач у позові стверджував, що ТОВ "Готельний комплекс Русь" не виконано власних зобов`язань за Кредитним договором № 1 та Кредитним договором № 2, у зв`язку з чим, АТ "Таскомбанк" звернувся з вимогою до ТОВ "ЛД-Перспектива" (іпотекодавець) про погашення суми заборгованості у розмірі 362 191 763, 88 грн в строк до 16.02.2023.
Станом на 17.02.2023 заборгованість боржника залишалась не погашеною. У зв`язку з цим, позивач прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження, зазначеного в Іпотечному договорі та у порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку".
12.12.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/35933/22-к в рамках кримінального провадження № 12012000060000073:
- накладено арешт на ГК "Русь" із забороною його відчуження та розпорядження;
- заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії стосовно ГК "Русь";
20.03.2023 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/8957/23 скасовано арешт, що накладений на ГК "Русь", шляхом скасування заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном.
Таким чином, АТ "Таскомбанк" на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/8957/23 від 20.03.2023 подано заяву про державну реєстрацію припинення обтяження - арешту на ГК "Русь".
21.03.2023 приватним нотаріусом Осипенко П.В. прийнято рішення № 66870255 про державну реєстрацію припинення обтяження.
22.03.2023 АТ "Таскомбанк" згідно умов Іпотечного договору подано заяву про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - ГК "Русь".
23.03.2023 приватним нотаріусом Осипенко П.В. прийнято рішення № 66890749 про державну реєстрацію права власності на ГК "Русь" за АТ "Таскомбанк".
Однак, 15.05.2023 Міністерство юстиції на підставі Висновку Центральної колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної адміністрації, територіальних органів Мін`юсту (надалі - Колегія) відповідним наказом № 1878/5 (далі - Наказ № 1878/5; спірний наказ) задовольнив скаргу Офісу Генерального прокурора від 29.03.2023 № 31/1/2-39589-22, зокрема наказав:
- скасувати рішення від 23.03.2023 № 66890749, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Поліною Василівною (пункт 2 Наказу № 1878/5);
- тимчасово блокувати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Осипенко П.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці (пункт 3 Наказу № 1878/5).
АТ "Таскомбанк" вважає, що Наказ № 1878/5 є протиправним та прийнятим всупереч статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, що стало підставою для звернення до господарського суду з відповідним позовом. Зокрема, позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що державна реєстрація права власності на ГК "Русь" за позивачем проведена у відповідності та з дотриманням всіх вимог законодавства, а саме:
(1) заборона вчинення реєстраційних дій була скасована разом з арештом на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/8957/23 від 20.03.2023. При цьому, заборона на вчинення реєстраційних дій є похідною від арешту майна і не може існувати окремо, згідно Кримінального процесуального кодексу України. Отже, на момент прийняття рішення від 23.03.2023 № 66890749 про державну реєстрацію права власності, жодних обмежень для проведення реєстраційної дії вже не існувало;
(2) скасовані реєстраційні дії не порушують права Офісу Генерального прокурора. Зокрема, рішенням приватного нотаріуса не порушено ані інтереси держави, ані інтереси потерпілих у кримінальному провадженні № 12012000060000073. Отже, Мін`юст повинен був відмовити у задоволенні скарги Офісу Генерального прокурора від 29.03.2023 № 31/1/2-39589-22;
(3) Наказ № 1878/5 порушує частину 2 статті 3, частину 1 статті 8, частини 1, 4 статті 41 Конституції України та право власності позивача. На момент прийняття Наказу № 1878/5, повноваження Мін`юсту щодо скасування рішення про реєстрацію права власності суперечили Конституції України, оскільки, рішенням Конституційного Суду України від 16.11.2022 № 9-р(ІІ)/2022 визнано неконституційним припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" а саме в частині повноважень Мін`юсту на "скасування рішення державного реєстратора";
(4) фактично Наказ № 1878/5 прийнято з метою забезпечення можливих майбутніх позовних вимог у справі про застосування санкцій у вигляді стягнення активів в дохід держави, що підміняє собою інститут забезпечення позову, та не відноситься до повноважень Мін`юсту. 
У додаткових поясненнях позивач також зазначав, що Законом України "Про прокуратуру" не передбачено можливість Офісу Генерального прокурора оскарження до Мін`юсту рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора в інтересах органу досудового розслідування, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постанові віл 20.03.2024 по справі № 910/5371/23. Відтак, скарга Офісу Генерального прокурора від 29.03.2023 № 31/1/2-39589-22 повинна була бути залишена без розгляду на підставі пункту 5 абзацу 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (скаргу подано особою, яка не має на це повноважень).
Третя особа на стороні позивача у письмових поясненнях підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити з аналогічних підстав. Зокрема, ТОВ "ЛД-Перспектива" вважає дії позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації свого права власності на ГК "Русь" законними, такими, що відповідають договірним зобов`язанням та вимогам чинного законодавства.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав:
(1) Мін`юст під час розгляду скарг перевіряє лише правильність оскаржуваних реєстраційних дій та не встановлює, а також не спростовує факт набуття чи припинення майнових і корпоративних прав;
(2) Державою було делеговано Мін`юсту контролюючі функції у сфері державної реєстрації, а відтак доводи позивача щодо відсутності у відповідача повноважень на розгляд скарги Офісу Генерального прокурора від 29.03.2023 № 31/1/2-39589-22 є безпідставними;
(3) Колегією Мін`юсту було встановлено, що на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22-к у Державному реєстрі речових прав зареєстровано заборону вчинення реєстраційних дій та арешт на готельний комплекс - ГК "Русь". Приватним нотаріусом Осипенко П.В. на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 7618957/23 скасовано арешт, а також заборону вчинення реєстраційних дій. Однак, фактично ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 761/8957/23 скасовано тільки арешт готельного комплексу. Водночас, заборона вчинення реєстраційних дій судом скасована не була. Отже, рішення від 23.03.2023 № 66890749 прийнято приватним нотаріусом Осипенко П.В., за наявності ухвали про заборону вчинення реєстраційних дій;
(5) Офіс Генерального прокурора, в силу Закону України "Про прокуратуру" мав право на подання скарги на рішення та дії приватного нотаріуса, оскільки здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень.
Офіс Генерального прокурора проти задоволення позовних вимог також заперечував та вказував, що:
- на момент звернення АТ "Таскомбанк" до приватного нотаріуса Осипенко П.В. із заявами про скасування арешту на об`єкт нерухомого майна та для проведення державної реєстрації права власності на готельний комплекс "Русь" його власником було ТОВ "ЛД-Перспектива". Отже, з заявою до приватного нотаріуса Осипенко П.В. про зняття обтяження з даного об`єкта нерухомого майна звернулась неналежна особа; 
- згідно пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", враховуючи наявність ухвали про заборону вчинення реєстраційних дій щодо ГК "Русь", приватний нотаріус Осипенко П.В. мала прийняти рішення про зупинення проведення реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна;
- рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В. від 23.03.2023 № 66890749, яким зареєстровано перехід права власності на ГК "Русь" (літ. "А"), стало перешкодою у належному забезпеченні завдань досудового розслідування, визначених статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України. Отже, дії прокурора спрямовані на захист інтересів держави, а Офіс Генерального прокурора мав законне право звернутись із скаргою до Міністерства юстиції України;
- МЮ України не оспорюються підстави набуття позивачем права власності на ГК "Русь". Наказ № 1878/5 стосується лише законності реєстраційних дій, а отже не порушує права позивача на об`єкт нерухомого майна. До того ж, Наказ № 1878/5 не виконано, а рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В. № 66890749 від 23.03.2023 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за позивачем в державному реєстрі так і не скасовано;
- у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа № 320/42189/23 за позовом ОСОБА_1 до Мін`юсту про визнання протиправним та скасування пункту 3 Наказу № 1878/5;
- припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" а саме "скасування рішення державного реєстратора" втратив чинність згідно рішення Конституційного Суду України від 16.11.2022 № 9-р(ІІ)/2022 через шість місяців з дня ухвалення рішення, а саме з 16.05.2023. Отже, на момент прийняття спірного Наказу № 1878/5 від 15.05.2023, у Мін`юсту були відповідні повноваження на скасування рішення державного реєстратора.
Подібні за змістом пояснення учасників справи наведені у апеляційній скарзі та відзиві на неї відповідно.
Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає, що спір у справі виник у зв`язку з наявністю або відсутністю підстав для скасування пункту 2 Наказу № 1878/5, а саме в частині скасування рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В. від 23.03.2023 № 66890749 про державну реєстрацію права власності позивача на ГК "Русь" та похідного обов`язку Мін`юсту вчинити дії щодо поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису стосовно рішення про державну реєстрацію прав, яке було скасовано Наказом № 1875/5.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV зі змінами та доповненнями, а також Порядок № 1127.
Так, Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Серед іншого, вказаний закон визначає, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (абзац перший частини 1 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду (абзац третій частини 1 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Як вбачається з матеріалів справи, Наказ № 1878/5 прийнято відповідно до частини 3 статті 26, пунктів 1, 4 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у редакції, що була чинною станом на дату прийняття наказу - 15.05.2023.
Зокрема, в разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами, Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України (пункт 1 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
За ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення наведено в ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України". 
Рішенням Конституційного Суду України від 16.11.2022 у справі № 9-р(П)/2022 за конституційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Одестеплокомуненерго" щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого припису статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (щодо непорушності права власності) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), припис пункту 1 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-IV в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству" від 12 травня 2022 року № 2255-ІХ, а саме "скасування рішення державного реєстратора". 
При цьому, пунктом 2 зазначеного рішення визначено, що окремий припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству" від 12.05.2022 № 2255-IX, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення цього Рішення.
На це, як вважає судова колегія, слушно звернув увагу й суд 1-ої інстанції.
За таких обставин, висновки місцевого господарського суду про те, що припис пункту 1 частини 7 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" втратив чинність лише з 16.05.2023, свідчить про наявність повноважень у Мін`юсту на прийняття Наказу № 1878/5 станом на 15.05.2023, - на переконання колегії суддів вважає правильними. 
У свою чергу, за вказаного судовою колегією відхиляються доводи апелянта щодо неправильності застосування судом першої інстанції п. 1 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», застосованого в рамках за наявності повноважень у Мін`юсту на прийняття Наказу № 1878/5.
Пункт 2 Наказу № 1878/5, що є предметом оскарження у цій справі, стосується скасування рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В. від 23.03.2023 № 66890749 про державну реєстрацію права власності АТ "Таскомбанк" на ГК "Русь" (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 678611880382).
Відповідно до частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема:
встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (пункт 1);
перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 2).
Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили (пункт 1 частини 2 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката (пункт 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Перелік документів необхідних для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки визначено пунктом 57 та пунктом 61 Порядком № 1127.
Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Осипенко П.В. внесено запис про право власності на ГК "Русь" за АТ "Таскомбанк" (рішення № 66890749 від 23.03.2023) на підставі Іпотечного договору від 21.05.2018, Договору №1 від 24.04.2019 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, Договору №2 від 31.05.2021 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, довідки АТ "Таскомбанк" про суму боргу за основним зобов`язанням та про вартість предмета іпотеки від 21.03.2023 № 5787/36, звіту з незалежної оцінки вартості готельного комплексу від 20.03.2023 № ВА 230317-001, вимоги іпотекодержателя про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору від 06.01.2023 №317/36, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення у цінний лист до ТОВ "Готельний комплекс "Русь", вимоги іпотекодержателя про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору від 06.01.2023 № 319/36, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення у цінний лист до ТОВ "ЛД-Перспектива", вимоги іпотекодержателя про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору від 18.01.2023 № 950/36, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення у цінний лист до ТОВ "Готельний комплекс "Русь".
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 05.06.2019 по справі № 392/1829/17 державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також постановах Верховного Суду: від 04.02.2026 у справі № 914/3180/23, від 21.01.2026 у справі № 916/1844/23, від 10.03.2026 у справі № 918/1063/24.
В рамках наведеного судова колегія звертає увагу, що в цьому випадку, Наказ № 1878/5 жодним чином не спростовує наявність у АТ "Таскомбанк" права на звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 21.05.2018 (тобто набуття права власності), а стосується виключно протиправності прийнятого державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права в порушення пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме за наявності ухвали про заборону вчинення реєстраційних дій (див. Висновок Колегії від 15.05.2023).
Отже, обставини та підстави набуття АТ "Таскомбанк" права власності на ГК "Русь", не підлягають оцінці як такі, що не входять до предмета доказування в даній справі щодо оскарження Наказу № 1878/5. 
Як вже зазначалось, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22 на підставі клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора, обґрунтованого тим, що майно є знаряддям вчинення злочинів, а також ймовірно набуті кримінально протиправним шляхом, є предметом злочинного посягання, а метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, застосовано передбачений частиною 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України захід забезпечення кримінального провадження, а саме:
- накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на нерухоме майно у кримінальному провадженні № 12012000060000073, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 22.11.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, чч. 3, 4 ст. 190, ч. 3, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 206, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365-2, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, зокрема на готель "Premier Hotel Rus" який розташований за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 678611880382 (об`єкт нерухомого майна: готельний комплекс "Русь" (літ. А), об`єкт житлової нерухомості: Опис об`єкта: Загальна площа (кв. м): 22934.4, Адреса: м. Київ, вулиця Госпітальна, будинок 4), перебуває у власності ТОВ "ЛД-Перспектива" (код ЄДРПОУ 35624120);
- заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та і інших злочинів та уповноважених ним осіб), вчиняти реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, у тому числі, готель "Premier Hotel Rus" який розташований за адресою: Київ вул. Госпітальна, будинок 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 678611880382.
У подальшому ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 761/8957/23 за заявою AT "Таскомбанк" скасовано арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22, на готель "Premier Hotel Rus", розташований за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4, що перебуває у власності ТОВ "ЛД-Перспектива" шляхом скасування накладеної заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном (таке по суті стосується виключно правомочностей власника на розпорядження належним йому майном; ст. 317, 319 ЦК України).
Разом з тим, встановлена ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22 заборона державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі і нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не скасована.
Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили (пункт 1 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Вказане корелюється з пунктом 14 Порядку № 1127, в редакції чинній станом на дату вчинення реєстраційної дії 23.03.2023, згідно якої, у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.
Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав. Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти календарних днів, не подано судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили (частина 3 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Натомість, матеріалами справи встановлено відсутність судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна - ГК "Русь". 
Отже приватний нотаріус Осипенко П.В. під час прийняття рішення № 66890749 від 23.03.2023, яким здійснено державну реєстрацію права власності АТ "Таскомбанк" на ГК "Русь" не враховано наявність заборони на вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, що була накладена ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22 та не була скасована у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Відтак, на переконання судової колегії, вмотивованими є висновки суду першої інстанції про правильність висновків Колегії Мін`юсту, що рішення № 66890749 від 23.03.2023 є незаконним, оскільки, прийняте всупереч пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також пункту 13 Порядку № 1127, тобто прийняте за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності, що державним реєстратором зроблено не було.
В рамках наведеного судовою колегією враховується (про що акцентувалось судом у судовому засіданні 08.04.2026), що в подальшому ухвалою Київського апеляційного суду від 08.11.2023 у справі № 11-cc/824/664/2023 ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора та накладено арешт на майно, зокрема на: готель «Premier Hotel Rus», який розташований за адресою: місто Київ, вул. Госпітальна, буд. 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 678611880382 (об`єкт нерухомого майна: готельний комплекс «Русь», літ. «А», об`єкт житлової нерухомості, опис об`єкта: загальна площа: 22 934,4 кв. м., адреса: місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 4), що перебуває у власності ТОВ «ЛД-Перспектива» (код ЄДРПОУ 35624120), із забороною державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам і органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 41037901) і уповноважених ним осіб), вчиняти реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме готелю «Premier Hotel Rus», який розташований за адресою: місто Київ, вул. Госпітальна, буд. 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 678611880382, - залишено без змін.
При цьому, слід зазначити, що хоча ця ухвала суду апеляційної інстанції від 08.11.2023 і прийнята пізніше, аніж ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 761/8957/23, прийняте 23.03.2023 приватним нотаріусом Осипенко П.В. рішення № 66890749, а також прийнятий МЮ України спірний наказ, - втім вона окреслює та підтверджує мету забезпечення збереження вищевказаного у відповідному клопотанні прокурора майна як речового доказу у кримінальному провадженні, а крім того ця ухвала спрямована на перегляд ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 в частині визначених/обраних в ній судом заходів забезпечення кримінального провадження, в порядку та за правилами передбаченими КПК України. 
В свою чергу, судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими твердження скаржника про неіснування, станом на момент проведення реєстраційної дії, жодних заборон на її вчинення чи зупинення, а також про скасування таких рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2023. 
Також колегія суддів зазначає, що звертаючись в березні 2023 року зі скаргою до МЮ України, Офіс ГП вказав про здійснення ГСУ ДБР за процесуального керівництва Офісу ГП досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12012000060000073.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту.
Під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду.
В силу приписів зазначеного Порядку заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.
Згідно Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 січня 2020 року № 71/5, Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту при розгляді скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюють належне з`ясування усіх обставин.
На виконання листа МЮ України від 31.03.2023 Офісом ГП надано письмові пояснення по суті скарги, де повідомлені обставини щодо порушення інтересів держави внаслідок рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В.
Письмові заперечення щодо скарги надали й інші заінтересовані особи.
Поряд із цим, судовою колегією береться до уваги, що зі змісту ухвали Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22 вбачається, що арешт майна разом із забороною вчиняти реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна (тобто ГК "Русь") накладено на підставі пункту 1, 2 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ціну ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (абзац другий частини 4 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 96-1 Кримінального кодексу України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 96-2 Кримінального кодексу України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.
Офісом Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12012000060000073 від 22.11.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 206, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365-2, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.
За версією сторони обвинувачення, на території України починаючи з 2001 року, і до теперішнього часу здійснює систематичну протиправну діяльність злочинна організація, що організована та представлене громадянами російської федерації та до числа організаторів якої належать наступні громадяни: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
В ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2022 зазначено, що в ході досудового розслідування досліджуються факти вчинення указаною злочинною організацією низки злочинів проти власності на території України, пов`язані із заволодінням об`єктами нерухомого майна, в тому числі об`єктами ресторанного та готельного бізнесу, об`єктами нерухомості торгівельного призначення, вчинені шляхом обману, протидії законній господарській діяльності шляхом шахрайського заволодіння цілісно-майновими комплексами, умисне ухилення від сплати податків, а також легалізації майна та доходів, набутих на території України злочинним шляхом.
Зазначені епізоди протиправної діяльності стосуються об`єктів нерухомості, що входять на сьогоднішній день до складу готельної мережі "Premier", кінцевим беніфіціарним власником якої є громадянка російської федерації.
Структура об`єктів нерухомості, в сукупності, контролюється менеджментом та власниками групи "VS Energy" з числа громадян російської федерації та розслідуються окремими епізодами під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Готель "Premier Hotel Rus" за адресою: Київ вул. Госпітальна, 4 перебував у власності ТОВ "ЛД-Перспектива" бенефіціарним власником якого є ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ). Водночас, ОСОБА_5 став кінцевим бенефіціарним власником лише 16.10.2022, з 16.05.2017 по 16.10.2022, а перед цим до 16.05.2017 бенефіціарами значились інші фізичні особи. Через ТОВ "ЛД - Перспектива", на думку прокуратури, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжують отримувати прибутки, у вигляді дивідендів від готельного і енергетичного бізнесу.
У скарзі від 29.03.2023 № 31/1/2-39589-22, Офісом Генерального прокурора було зазначено, що у межах кримінального провадження № 12012000060000073 досліджуються, в тому числі, обставини можливого рейдерського захоплення представниками злочинної організації цілісно-майнового комплексу готелю Русь (тобто ГК "Русь"). 
Таким чином, Печерським районним судом міста Києва в ухвалі від 12.12.2022 у справі № 757/35933/22 було зазначено, що готель "Premier Hotel Rus" (тобто ГК "Русь") є речовим доказом у кримінальному провадженні № 12012000060000073 відповідно до постанови прокурора, а також, що Мін`юстом ведеться робота по підготовці відповідних позовних заяв про націоналізацію активів, підконтрольних групі компаній "VS Energy", в тому числі і зазначеного готельного комплексу, управління якими (активами) здійснюють громадяни російської федерації, що перебувають у санкційних списках Ради національної безпеки і оборони України (РНБО). 
У межах даної господарської справи судом також встановлено, що Указами Президента України № 637/2022 від 07.09.2022 та № 727/2022 від 19.10.2022 щодо громадян російської федерації: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), строком на десять років.
Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до статті 36 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування, прокурор має виконувати завдання кримінального провадження (статті 2 Кримінального процесуального кодексу України), зокрема, в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
На прокуратуру покладаються такі функції: нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (пункт 4 частини 1 частині 2 Закону України "Про прокуратуру").
Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, здійснює повноваження, передбачені частиною другою статті 36 Кримінального процесуального кодексу України.
За вказаних обставин, колегія суддів враховує, що рішення приватного нотаріуса № 66890749 від 23.03.2023, яким зареєстровано перехід права власності на ГК "Русь" до АТ "Таскомбанк" стало перешкодою у забезпечення належного виконання завдань досудового розслідування, визначених статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України, відповідальність за виконання яких покладено на прокурора. 
На це, за висновками судової колегії, вірно вказав місцевий господарський суд. 
Таким чином, у розумінні частини 1 статті 96-1 Кримінального кодексу України, у випадку постановлення обвинувального вироку та доведення вини причетних до злочинів осіб, статті Кримінального кодексу України за якими проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12012000060000073, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 22.11.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 190, частиною 5 статті 191, частиною третьою статті 206, частини третьої статті 191, частини другої статті 110, частини першої статті 255, частини третьої статті 258-5 Кримінального кодексу України передбачають застосування заходів у вигляді спеціальної конфіскації до юридичних осіб, які використовуються для фінансування протиправної діяльності через призму пов`язаності вказаних юридичних осіб.
Також встановленим при розгляді справи є те, що у межах справи № 991/5746/23 Вищим антикорупційним судом (ухвала про відкриття провадження від 29.06.2023) розглядається справа за позовом Мін`юсту про застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини 1 статті 4 Закону України "Про санкції", в тому числі про стягнення в дохід держави активів, а саме 100% частки статутного капіталу ТОВ "ЛД-Перспектива".
Відтак, звертаючись до Мін`юсту із скаргою від 29.03.2023 №31/1/2-39589-22, Офіс Генерального прокурора виконуючи завдання кримінального провадження з метою недопущення втрати речових доказів, реалізував також покладені на нього функції контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, що передбачено пунктом 4 частини 1 частині 2 Закону України "Про прокуратуру", що в свою чергу спрямоване на захист інтересів держави, а не приватноправових інтересів органу досудового розслідування.
Про це, як вважає колегія суддів, правильно висновувався й суд першої інстанції. 
Крім цього, в рамках зазначеного колегія суддів акцентує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (такі висновки наведено у постановах ВС від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Указом Президента України від 8 квітня 2008 року № 311/2008 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 лютого 2008 року "Про хід реформування системи кримінальної юстиції та правоохоронних органів", а також затверджено Концепцію реформування кримінальної юстиції України.
Відповідно до зазначеної Концепції під процесуальним керівництвом прокурора розуміється організація процесу досудового розслідування, визначення напрямів розслідування, координація процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання у процесі розслідування вимог законів України.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження.
Згідно пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia), заява № 42454/02, § 35).
За вказаних обставин, колегія суддів враховує, що рішення приватного нотаріуса № 66890749 від 23.03.2023, яким зареєстровано перехід права власності на ГК "Русь" до АТ "Таскомбанк" стало перешкодою у забезпеченні належного виконання завдань досудового розслідування, визначених статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України, контроль за виконання яких покладено на прокурора.
Тим самим, судова колегія висновується, що звернення Офісу ГП до МЮ України зі скаргою є виправданим, оскільки таке звернення обумовлене захистом інтересів держави в рамках проведення досудового розслідування та пов`язане з виконанням завдань у відповідному кримінальному провадженні. При цьому, МЮ України встановлено наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного та правильного розгляду, та здійснило розгляд скарги, чим виконало покладену на нього законом компетенцію.
З урахуванням наведеного, судом апеляційної інстанції відхиляються аргументи АТ "Таскомбанк" щодо відсутності повноважень у Офісу Генерального прокурора на подання відповідної скарги до Мін`юсту, а також про відсутність у Мін?юсту підстав для розгляду скарги Офісу ГП.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Мін`юсту вчинити дії щодо поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису стосовно рішення про державну реєстрацію прав, яке було скасовано Наказом № 1878/5, то судовою колегією вказується, що з огляду на відмову в задоволенні основної вимоги, заявлена позивачем похідна вимога залишається без задоволення.
Окремо, колегія суддів звертає увагу, що з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що зазначені в інформаційній довідці № 385922484 від 08.07.2024 вбачається, що Наказ № 1878/5 так і не було реалізовано, а запис про право власності АТ "Таскомбанк" на ГК "Русь" згідно рішення приватного нотаріуса Осипенко П.В. від 23.03.2023 №66890749 не скасовано.
Отже, позовні вимоги про поновлення запису у державному реєстрі, який так і не був скасований, є недоведеними.
Враховуючи вказані висновки щодо суті спору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову повністю.
Аналогічних правомірних висновків дійшов й суд першої інстанції.
Отже, на переконання колегії суддів, аргументи апелянта не знайшли свого підтвердження в межах заявлених вимог, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції через необґрунтованість у розумінні ст.ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника, прийняті до уваги, однак вони не спростовують вищенаведені висновки про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги. Водночас, підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не встановив.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору. 
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру останнього. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
За висновками судової колегії, доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку. 
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі № 910/19828/23 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.
В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
При цьому, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження відповідача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених позивачем в апеляційній скарзі доводів у цілому.
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (АТ "Таскомбанк").
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ: 

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі № 910/19828/23 - залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі № 910/19828/23 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Таскомбанк". 
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 14.07.2026. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков