П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/8545/23

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
06.08.2025 року; 
Суддя І інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Градовського Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.04.2023 ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 77884,05 грн, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 420/11049/20 і залишилася недоодержаною ним у зв`язку з його смертю;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 77884,05 грн, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 420/11049/20 і залишилася недоодержаною ним у зв`язку з його смертю.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 77884,05 грн, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі №420/11049/20 і залишилася недоодержаною ним у зв`язку з його смертю.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 77884,05 грн, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі №420/11049/20 і залишилися недоодержаною ним у зв`язку з його смертю.
Рішення суду набрало законної сили 31.10.2023 та позивачці виданий виконавчий лист.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року, за заявою позивачки, встановлений судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №420/8545/23. Суд встановив ГУПФУ строк для подання звіту про рішення у справі №420/8545/23.
В подальшому, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2024 року та ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року, від 30 серпня 2024 року, від 16 січня 2025 року, від 15 квітня 2025, від 19 травня 2025 року ГУПФУ встановлювався новий строк для подання звіту про повне виконання судового рішення у справі №420/8545/23.
18.07.2025 ГУПФУ подало звіт (вх. №73334/25) про виконання рішення суду у справі №420/8545/23.
У звіті ГУПФУ повідомило, що сума доплати позивачці за рішенням суду, у сумі 77884,05 гривень, включена до реєстру судових рішень у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії (станом на 09.07.2025 за №560333).
Поряд з цим, ГУПФУ повідомило, що бюджет ПФУ на 2023 рік, затверджений постановою КМУ від 24.06.2023 за №631, а також на 2024 рік, затверджений постановою КМУ від 11.10.2024 за №1156, вичерпано. Бюджет ПФУ на 2025 рік КМУ не затвердив, тому ГУПФУ діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків ПФУ на 3 квартал 2025 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду. Станом на 09.07.2025 за рахунок виділеного фінансування ГУПФУ здійснило погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 19.11.2020 включно.
Також, у відповідь на запит ГУПФУ від 23.05.2025 за №1500-0403-5/96358, що стосувався виділення коштів на виплати за рішенням у справі №420/8545/23, ПФУ у листі від 10.06.2025 за №2800-030101-9/38447 повідомило, що фінансування пенсій, призначених за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, а повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства, тому виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень органами ПФУ, визначеними судом боржниками, здійснюється в межах асигнувань виділених на цю мету.
В окремо поданій 17.07.2025 заяві (вх. №72895/25) ГУПФУ продублювало зміст звіту про виконання рішення у цій справі, поданого 18.07.2025, та запиту від 23.05.2025 за №1500-0403-5/96358 про виділення коштів на виплати за рішенням у справі №420/8545/23 і відповіді ПФУ у листі від 10.06.2025 за №2800-030101-9/38447.
У таких заявах до суду ГУПФУ підтверджувало відсутність вини боржника у не проведенні позивачці виплати за рішенням суду, з огляду на ту обставину, що такі дії органу ПФУ поставлені у залежність від наявності відповідного бюджетного призначення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №420/8545/23.
Суд першої інстанції врахував повідомлені ГУПФУ у звіті обставини про те, що виплата боргу можлива лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок виділення коштів з державного бюджету на виплату заборгованості по конкретним судовим рішенням (визначеним Пенсійним фондом України, з урахуванням черговості набрання чинності рішень суду по всій Україні), тобто основною причиною невиконання рішення суду в частині виплати заборгованості є відсутність фінансування.
За висновком суду, врахуванню підлягає й та обставина, що ГУПФУ не заперечує свого обов`язку щодо виплати суми заборгованості, натомість грошові кошти у вигляді заборгованості з пенсії не є власністю органу ПФУ, не знаходяться на його рахунках. Поряд з тим, фактичне у повному обсязі виконання судового рішення поставлене у пряму залежність від наявності відповідних бюджетних призначень, що виділяються з Державного бюджету України від головного розпорядника коштів – Мінсоцполітики України. Натомість, виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі окремого територіального органу ПФУ.
Таким чином, суд першої інстанції визначив, що орган ПФУ не має умислу чи вини у наявності заборгованості по пенсійній виплаті, а наданими матеріалами підтверджується вчинення ГУПФУ вичерпних дій, спрямованих на виконання судового рішення у цій справі.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким:
встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №420/8545/23, яке набрало законної сили, в частині проведення доплати пенсії у сумі 77884,05 гривень.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянтка зазначає, що невиконання ГУПФУ судового рішення в частині невиплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням. Отже, суд має вживати заходи реагування за невиконання судового рішення в адміністративній справі, у тому числі у формі встановлення боржнику нового строку для подачі звіту, з метою повного виконання рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Заперечуючи проти обґрунтованості доводів та вимог апелянтки, ГУПФУ зазначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Пенсійні виплати здійснюються органом ПФУ виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інші фінансові можливості, крім зазначених, для здійснення виплат в ГУПФУ відсутні. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на ГУПФУ, натомість виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частин 2, 3 статті 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми статті 370 КАС України.
Апеляційний суд враховує, що судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій справі, підтверджено право позивачки на виплату суми пенсії у розмірі 77884,05 гривень, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі №420/11049/20 і залишилася недоодержаною ним у зв`язку з його смертю.
Як свідчать обставини справи, ГУПФУ зверталось до розпорядника бюджетних коштів – ПФУ із запитом на виділення бюджетних призначень для проведення виплати позивачці вказаних сум пенсії.
Поряд з тим, ГУПФУ повідомило про вичерпання бюджету ПФУ на 2023 рік, затвердженого постановою КМУ від 24.06.2023 за №631, та на 2024 рік, затвердженого постановою КМУ від 11.10.2024 за №1156. Також, - про не затвердження КМУ бюджету ПФУ на 2025 рік. Додатково, ГУПФУ повідомило суду про те, що територіальний орган на теперішній час діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків ПФУ на 3 квартал 2025 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду.
Не проведення позивачці виплати пенсії ГУПФУ обґрунтовує відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.
В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною 2 статті 382-1 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За правилами частини 3 статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Частиною 1 статті 382-2 КАС України передбачено, що суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідно до частини 2 статті 382-2 КАС України звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;
5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;
6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;
7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
Згідно частин 1, 2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Також, згідно частин 10, 11 статті 382-3 КАС України у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Таким чином, вказаними положеннями КАС України регламентовано право суду зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови, а саме – невиконання рішення суду.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14, 370 КАС України.
Фактичне (чи не у повному обсязі) не виконання рішення суду, що набрало законної сили, є достатньою правовою обставиною для застосування судом заходів судового контролю.
Встановлення дійсних причин виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналіз відповідних актів законодавства та дій суб`єкта владних повноважень, здійснених та спрямованих на виконання судового рішення, перевірка їх відповідності вимогам законодавства, встановлення наявності та форми вини відповідної посадової особи, здійснюються відповідним адміністративним судом саме на стадії судового контролю за виконанням рішення на підставі поданого суб`єктом владних повноважень звіту про виконання рішення.
Апеляційний суд встановив, що на теперішній час (на момент розгляду звіту) ГУПФУ діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України, яким кошти на виплати за рішеннями суду не передбачені. Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не затверджено.
Натомість, у Звіті ГУПФУ не вказує орієнтовні строки фактичного виконання рішення та їх обґрунтування.
На переконання апеляційного суду, встановлені обставини справи, можуть свідчити як про відсутність умов, що організовують систему ефективного виконання судових рішень, так і про не можливість виконання рішення суду взагалі.
Колегія суддів із поданого звіту не встановила і судом першої інстанції не з`ясовано (не перевірено) ефективність запиту ГУПФУ щодо виділення бюджетного асигнування та можливість його реалізації без попереднього затвердження в установленому порядку бюджетних призначень органу пенсійного фонду на вищенаведені цілі.
Вказане має суттєве значення при наданні оцінці діям суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення.
Апеляційний суд підкреслює, що обов`язок із виконання рішення суду у цій справі покладається на державний орган, тому саме цей орган має вчиняти не формальні, а реальні дії, направлені на фактичне виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Лише повне з`ясування та перевірка на предмет правомірності та належності (ефективності) вчинених суб`єктом владних повноважень дій, направлених на виконання рішення суду, надасть об`єктивності обставинам щодо наявності/відсутності в діях відповідача відповідного складу правопорушення.
З огляду на те, що під час перевірки звіту відповідача не досягнуто об`єктивності з`ясування обставин, пов`язаних із виконанням рішення суду у цій справі, колегія суддів вважає передчасним висновок суду про завершення судового контролю.
Поряд з цим, частиною 11 статті 382-3 КАС України чітко визначено, що якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Однак, маючи у розпорядженні докази виконання судового рішення не у повному обсязі, суд першої інстанції, прийнявши Звіт ГУПФУ, в порушення вимог частини 11 статті 382-3 КАС України не встановив божникові (відповідачеві) новий строк для повного виконання судового рішення.
Оскільки висновки суду не у повній мірі відповідають нормам процесуального права, складені при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає зміні в мотивувальній та резолютивних частинах.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року – змінити в мотивувальній частині та доповнити резолютивну частину абзацом другим наступного змісту:
«Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк в два місяці з дня одержання даної постанови апеляційного суду для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року по справі №420/8545/23.».
В інших частинах ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Направити справу №420/8545/23 до Одеського окружного адміністративного суду для розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в порядку, передбаченому статей 382-382-3 КАС України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко 

Судді: А.І. Бітов

Ю.М. Градовський