| | Справа №760/7316/26 2/760/13826/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року м.Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Нестеренко Т.В.,
за участю секретаря - Петренко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у березні 2026 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_3 , 2023 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження. 
Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач є батьком дитини, однак добровільно матеріальної допомоги в достатньому розмірі з моменту розірвання шлюбу жодного разу не надавав. Пропозиції допомоги епізодичного характеру з боку відповідача не забезпечють стабільного та належного утриманя дитини. Дитини потребує в середньому 25 000,00 грн щомісяця на її утримання та виховання, оскільки часто хворіє та потребує інших додаткових витрат на розвиток своїх здібностей. Саме тому позивач і звернулась до суду та просила з урахуванням матеріального становища відповідача стягувати щомісячно з нього на її користь аліменти в розмірі 20 000,00 грн..
Дитина є малолітньою та на момент подання позову не досягла трирічного віку. Через потребу у постійному догляді за дитиною та необхідності перебування з нею під час хвороб, позивачка змушена залишатися з нею вдома, що призводить до зменшення її доходу. У період, коли державний дитячий садок тимчасово не працює, дитина відвідує приватний дитячий садочок, що спричиняє додаткові витрати. Таким чином, матеріальне забезпечення дитини фактично здійснюється позивачкою в умовах обмеження можливостей для повноцінної зайнятості, що обгрунтовує необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідач є працездатним, має відповідну спеціальність та фактично здійснює діяльність у сфері масажних та реабілітаційних послуг, що підтверджується відкритими джерелами мережі Інтеренет, прайсом послуг від 2000 грн. до 7000 грн. за процедуру та курсами лікування від 36000 грн. до 47000 грн..
Відповідач рекламує свої послуги у соціальній мережі Інстаграм та здійснює прийом клієнтів, у тому числі за місце проживання, що підтверджує систематичний характер його діяльності та можливість отримання стабільного доходу. Таким чином позивач вважає, що відповідач має реальну можливість брати участь у належному матеріальному забезпечення дитини, однак добровільно цього не робить, у зв`язку з чим виникла необхідність звернееня до суду.
На підставі викладеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
23 березня 2026 року ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін.
09.07.2026 до суду надійшла відповідь на запит з Державної податкової служби України щодо відомостей про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів, отриманих від податкових агентів ОСОБА_2 .
У судове засідання позивач надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. 
У судове засідання відповідач неодноразово не з`явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення судових повісток поштою, за адресою зареєстрованого місця проживання та за місцем фактичного проживання, шляхом направлення смс-повідомлення, які останній отримував, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться довідки, відповідно до яких вбачається, що ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд вказаної справи. Відповідач причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не направляв, своїм правом на написання відзиву не скористався. Оголошення про виклик до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua.
Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем.
На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.Оголошення про виклик відповідача до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, ухвалюючи рішення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом в судовому засіданні встановлено, що 30.09.2022 року Солом`янським ВДРАЦС у місті Києві між сторонами, позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_1 , виданого Солом`янським ВДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), виданого 12.07.2023 року.
Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками дитини є - ОСОБА_2 - батько, відповідач у справі, та ОСОБА_1 - мати, позивач у справі.
Дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є малолітньою та на момент подання позову не досягла трирічного віку, проживає разом із позивачем. 
Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці (стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки батька, матері, дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку.
Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем доведено, що через потребу у постійному догляді за дитиною та необхідності перебування з нею під час хвороб, позивачка змушена залишатися з нею вдома, що призводить до зменшення її доходу. У період, коли державний дитячий садок тимчасово не працює, дитина відвідує приватний дитячий садочок, що спричиняє додаткові витрати. Таким чином, матеріальне забезпечення дитини фактично здійснюється позивачкою в умовах обмеження можливостей для повноцінної зайнятості, що обгрунтовує необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідач є працездатним, має відповідну спеціальність та фактично здійснює діяльність у сфері масажних та реабілітаційних послуг, що підтверджується відкритими джерелами мережі Інтеренет, прайсом послуг від 2000 грн. до 7000 грн. за процедуру та курсами лікування від 36000 грн. до 47000 грн.. Відповідач рекламує свої послуги у соціальній мережі Інстаграм та здійснює прийом клієнтів, у тому числі за місце проживання, що підтверджує систематичний характер його діяльності та можливість отримання стабільного доходу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Також позивачем доведено, що відповідач має реальну можливість брати участь у належному матеріальному забезпечення дитини.
Відповідно до Довідки про доходи № 5199-00-12-02-05-05 від 06.07.2026, середньомісячний дохід відповідача ОСОБА_2 становить 25941,00 грн..
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі.
Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, беручи до уваги стан здоров`я та працездатність відповідача, його дохід, а також стан здоров`я та працездатність позивача, виходячи з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, суд уважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача, а саме стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 20 000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд уважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним.
Додатково суд вважає правильним зазначити, що подані позивачем фінансові документи про забезпечення освітнього розвитку та медичного обслуговування спільної дитини не стосуються предмету спору, оскільки відносяться згідно сімейного законодавства до додаткових витрат. У межах даної цивільної справи позовної вимоги про стягнення додаткових витрат позивачем не заявлено.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України, ст.ст.3-13, 76-78, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 березня 2026 року до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до законодавстка України.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Т.В. Нестеренко