Суддя Шевченко С. В. 

Справа № 639/3769/26 
Провадження № 2-о/644/191/26 
10.09.2026 

РІШЕННЯ
іменем України

10.09.2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В. розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управляння Міністерства юстиції України, про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження
у с т а н о в и в :
Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт неправильності в актовому записі цивільного стану №345 від 10.03.1981 року, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині дати народження матері ОСОБА_2 , виправивши дату народження з « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 », внести зміни в актовий запис №345, складений 10.03.1981 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме виправити дату народження матері ОСОБА_2 з « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 » . 
Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис № 5052 від 26 листопада 2025 року, відкрилася спадщина. В ході оформлення спадщини була виявлена помилка в актовому записі про народження заявника. Заявник вважаю необхідним приведення у відповідність документів, які свідчать про його особистість, у зв`язку з тим, що вказані розбіжності можуть сприяти порушенню його Конституційних прав, як громадянина України, при оформленні будь-яких документів і правочинів, в тому числі при вступі у спадщину.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 12 червня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.
Заявник у судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутністю, заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управляння Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час та дату слухання справи. Письмових пояснень не подав.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 виходячи з такого.
Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_3 в графі народилася вказане ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №66 від 29 квітня 1959 року, складений Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківської області , серія НОМЕР_1 від 16 липня 1986 року. Повторне свідоцтво про народження ОСОБА_2 отримувала особисто 16 липня 1986 року.
Головним управлінням державної міграційної служби України в Харківській області було підтверджено, що згідно з обліками до заяви про видачу паспорта громадянина України дату народження ОСОБА_2 зазначено як ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При заповнені відповідальною особою за видачу трудових книжок 26 вересня 1979 року, дата народження  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та є особистий підпис.
Після виходу на пенсію за віком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 отримала пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 від 17.09.2014 року, видане Пенсійним Фондом України серія НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 народила двох дітей: сина- ОСОБА_1 , актовий запис №345, складений відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції від 10.03.1981 року, та доньку - ОСОБА_4 , актовий запис №6217, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції від 02.11.1990 року.
Водночас, в актовому записі №345, складений відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції від 10.03.1981 року на ОСОБА_1 в графі інформація про матір є розбіжності в даті народження, вказано: ОСОБА_2 , дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_6 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Заявник звернувся до Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з заявою про внесення змін до актового запису про народження. №345, складеного 10 березня 1981 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції .
Однак, як вбачається з висновку про відмову у внесення змін до актового запису про народження, виданого 11 лютого 2026 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заявникові було відмовлено у внесення змін до актового запису про його народження, не вбачається можливим, не підтверджено документально. 
Таким чином, існують розбіжності в актовому записі цивільного стану №345 від 10.03.1981року, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині дати народження матері ОСОБА_2 , а саме мати народилася « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а не « ІНФОРМАЦІЯ_2 » .
Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані положенням Цивільного Кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Відповідно до положень статті 49 Цивільного Кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (частина перша статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Відповідно до частин першої, шостої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану
Частина 1 статті 4 Цивільного Процесуального Кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположнихсвобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 293 Цивільного Процесуального Кодексу України, та Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення »(з наступними змінами) - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 315 Цивільного Процесуального Кодексу України і є не вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)).
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5«Про судову практику про справи про встановлення фактів,що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).
Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5.
Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.
Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами частини 1, частини 6 статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт виправити неможливо.
Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги те, що встановлення неправильності запису в акті цивільного стану та внесення змін до відповідного актового запису про народження породжує для заявника юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 81, 264, 265, 273, 293, 315 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд
у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управляння Міністерства юстиції України, про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження, задовольнити.
Встановити факт неправильності в актовому записі цивільного стану №345 від 10.03.1981року, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині дати народження матері ОСОБА_2 , виправити дату народження з « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 » .
Внести зміни в актовий запис №345 складений 10.03.1981року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виправити дату народження матері ОСОБА_2 з « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 10.09.2026.

Суддя     С.В. Шевченко