Справа № 420/42767/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я” (пров. Макаревського Феодосія, буд. 1-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673) про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я” в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди 3 оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії Державної установи «Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 07.02.2025 року № ЦО-3878, яким ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) змінено групу інвалідності з ІІ на ІІІ.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що йому з 12.06.2022 року встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, однак рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи від 07.02.2025 року № ЦО-3878 змінено встановлену йому ІІ групу інвалідності на ІІІ групу. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки його прийнято без належного та повного дослідження стану його здоров`я, медичних документів та без належного обґрунтування висновків експертної команди. Позивач зазначає, що рішення не відповідає фактичному стану його здоров`я та прийняте з порушенням встановленого порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, у зв`язку з чим просить визнати його протиправним та скасувати. 
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що перевірка обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача проведена Центром оцінювання функціонального стану особи в межах наданих повноважень та у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року № 1338. Підставою для проведення перевірки стали звернення правоохоронних органів, у зв`язку з чим до відповідача були передані матеріали медико-експертної справи позивача. За результатами перевірки експертною командою встановлено необґрунтованість раніше встановленої позивачу ІІ групи інвалідності та відповідність наявних у нього функціональних порушень критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності. Відповідач вважає, що чинне законодавство не передбачає обов`язкового проведення повторного оцінювання особи у кожному випадку перевірки обґрунтованості рішення МСЕК. На його думку, проведення повторного оцінювання необхідне лише у разі прийняття відповідного рішення експертною командою, а тому розгляд матеріалів медико-експертної справи без безпосередньої участі позивача не свідчить про порушення процедури. Також відповідач зазначає, що суд не наділений спеціальними медичними знаннями для самостійної оцінки обґрунтованості висновків експертної команди щодо встановлення групи інвалідності, а може перевіряти дотримання процедури прийняття відповідного рішення. Враховуючи наведене, відповідач вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим і просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що на виконання ухвали суду останнім не надано документів, які безпосередньо підтверджують обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного рішення. Водночас відповідачем надано документи, які стали підставою для проведення перевірки обґрунтованості рішення, зокрема листи МОЗ України, СБУ, ДБР, матеріали кримінального провадження та протокол обшуку, під час якого було вилучено медичну справу позивача. Позивач вважає, що відповідач застосував надмірний формалізм та не надав належної оцінки його фактичному стану здоров`я. Також позивач посилається на положення КАС України та Закону України «Про адміністративну процедуру» щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень обґрунтовувати свої рішення, повно з`ясовувати обставини справи та забезпечувати право особи на участь в адміністративному провадженні. З огляду на викладене позивач просить задовольнити адміністративний позов та скасувати рішення експертної команди від 07.02.2025 року № ЦО-3878
Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне: 12.06.2022 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково у зв`язку із загальним захворюванням.
У зв`язку з проведенням перевірки обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 передано відповідачу.
07.02.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи проведено перевірку медико-експертної справи ОСОБА_1 та прийнято рішення № ЦО-3878.
Згідно з протоколом розгляду під час перевірки обґрунтованості рішення, витягом із рішення та матеріалами медико-експертної справи, за результатами перевірки експертною командою визначено ІІІ групу інвалідності замість раніше встановленої ІІ групи інвалідності.
У рішенні № ЦО-3878 від 07.02.2025 року зазначено відповідні результати оцінювання медичних документів та стану функціональних порушень ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із рішенням № ЦО-3878 від 07.02.2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні та гарантує їм рівні з іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-XII.
Частиною першою статті 2 Закону №875-XII визначено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Частиною першою статті 3 Закону №875-XII передбачено, що інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №875-XII особа має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року. У подальшому строк дії воєнного стану продовжений та триває станом на час розгляду справи.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», уведеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 №576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України забезпечити перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів», уведеним в дію Указом Президента України від 22.10.2024 року №732/2024, передбачено проведення відповідних заходів щодо перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій.
На виконання зазначеного рішення РНБО Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 25.10.2024 року №1207 та від 08.11.2024 року №1276, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317.
Водночас Законом України від 19.12.2024 року №4170-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» внесено зміни до законодавства щодо процедури встановлення інвалідності.
Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4170-IX цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.01.2025 року, крім окремих положень.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону №4170-IX особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності.
Рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю відповідних прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок та інших соціальних гарантій. 
Пунктом 3 розділу ІІ Закону №4170-IX встановлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи припиняються 31.12.2024 року. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» затверджено, зокрема, Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи. 
Згідно з пунктом 3 постанови №1338 з моменту припинення повноважень медико-соціальних експертних комісій перевірка обґрунтованості рішень МСЕК, прийнятих до припинення їх повноважень, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи у порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи. 
На виконання пункту 7 Положення про експертні команди наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022 права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи покладено на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», код ЄДРПОУ 03191673. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, зокрема, на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду щодо особи, зазначеної у відповідному документі. 
Отже, суд погоджується з тим, що відповідач мав повноваження здійснити перевірку обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача, оскільки така перевірка проводилася у зв`язку з матеріалами кримінального провадження та постановою слідчого.
Разом з тим, наявність у відповідача повноважень на проведення перевірки не звільняє його від обов`язку дотримуватися встановленої законом процедури та застосовувати належне нормативно-правове регулювання на момент прийняття відповідного рішення.
Як убачається з витягу з рішення № ЦО-3878 від 07.02.2025 року, експертною командою при обґрунтуванні результатів перевірки зазначено постанову Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 та постанову №10 від 2015 року. 
Проте постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 постанову Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» визнано такою, що втратила чинність з 01.01.2025 року. 
Таким чином, на дату прийняття оскаржуваного рішення - 07.02.2025 року, постанова Кабінету Міністрів України №1317 вже втратила чинність.
При цьому спірне рішення прийнято саме після припинення повноважень медико-соціальних експертних комісій та після набрання чинності новим правовим регулюванням щодо оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відтак при прийнятті рішення № ЦО-3878 від 07.02.2025 року відповідач був зобов`язаний керуватися нормативно-правовими актами, чинними на момент його прийняття, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338.
Посилання у спірному рішенні на постанову №1317, яка на момент прийняття рішення втратила чинність, свідчить про невідповідність рішення вимогам частини другої статті 19 Конституції України.
Аналогічний підхід щодо необхідності застосування суб`єктом владних повноважень нормативно-правового акта у редакції, чинній безпосередньо на день прийняття оскаржуваного рішення, наведено Верховним Судом у постанові від 18.03.2026 року у справі №360/660/25. Такий підхід також покладено в основу судового висновку у справі щодо оскарження рішення експертної команди №ЦО 3911 від 11.07.2025 року. 
Застосування відповідачем при прийнятті рішення від 07.02.2025 року нормативно-правового акта, який на цей момент втратив чинність, свідчить про прийняття рішення поза межами належного правового регулювання.
Разом з тим суд звертає увагу і на зміст самого оскаржуваного рішення.
У пункті 9 витягу з рішення №ЦО-3878 зазначено, що рішення про встановлення ІІ групи інвалідності є необґрунтованим, а наявні функціональні порушення серцево-судинної системи відповідають критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності. При цьому одним з наведених у рішенні мотивів є те, що позивачу, з огляду на тривалу наявність захворювання, нібито жодного разу не проводилася коронароангіографія. 
Однак із самого змісту рішення не вбачається належного обґрунтування того, яким саме чинним на дату прийняття рішення нормативним регулюванням проведення коронароангіографії визначено обов`язковою умовою для встановлення саме ІІ групи інвалідності, а також яким чином відсутність такого дослідження спростовує встановлені раніше медико-соціальною експертною комісією стійкі порушення функцій організму позивача.
Саме по собі посилання на постанову Кабінету Міністрів України №1317, яка на дату прийняття оскаржуваного рішення втратила чинність, не може бути належним нормативним обґрунтуванням такого висновку.
Суд при цьому не підміняє експертну команду та не здійснює власної оцінки медичних показань позивача.
Предметом судового контролю у цій справі є не визначення наявності чи відсутності у позивача медичних підстав для встановлення ІІ або ІІІ групи інвалідності, а перевірка дотримання відповідачем встановленої законом процедури, меж наданих йому повноважень та вимог до обґрунтованості адміністративного акта.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суд перевіряє, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Крім того, відповідно до статті 12 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган забезпечує учасникам адміністративного провадження можливість реалізації передбачених законом прав та обов`язків.
Статтею 17 Закону України «Про адміністративну процедуру» передбачено право особи знати про початок адміністративного провадження, брати участь у ньому, подавати пояснення, заперечення та докази, а також бути заслуханою адміністративним органом до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на її право, свободу чи законний інтерес.
Оскаржуване рішення безпосередньо впливає на права та законні інтереси позивача, оскільки ним змінено встановлену йому безстроково ІІ групу інвалідності на ІІІ групу.
При цьому із матеріалів справи вбачається, що перевірка здійснювалася без безпосередньої участі позивача.
Суд враховує, що законодавство допускає проведення перевірки обґрунтованості попереднього рішення без безпосереднього огляду особи у випадках, коли для прийняття рішення достатньо наявної медичної документації.
Разом з тим у такому випадку висновки експертної команди повинні ґрунтуватися на належних медичних документах, а рішення має містити достатнє та зрозуміле обґрунтування того, чому наявні документи дають підстави для зміни раніше встановленої групи інвалідності.
У спірному випадку судом встановлено, що позивачу ІІ групу інвалідності було встановлено безстроково ще 03.12.2018 року. 
Разом з тим у рішенні №ЦО-3878 не наведено достатнього обґрунтування того, які саме нові об`єктивні дані, отримані під час перевірки, свідчать про те, що раніше встановлена позивачу ІІ група інвалідності була необґрунтованою.
Фактично у рішенні зазначено про наявність функціональних порушень серцево-судинної системи та їх відповідність критеріям ІІІ групи інвалідності, однак належного співвідношення цих порушень із медичними підставами, на яких ґрунтувалося попереднє рішення МСЕК про встановлення ІІ групи інвалідності, не наведено.
Також суд враховує, що відповідно до пункту 51 Порядку №1338 Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, зокрема, на виконання постанови слідчого, прокурора або ухвали слідчого судді. За результатами такої перевірки у разі необхідності може бути прийнято рішення про проведення повторного оцінювання. 
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється відповідній особі, а оцінювання здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень. 
При цьому за результатами перевірки Центр оцінювання функціонального стану особи може прийняти рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. 
Отже, законодавством передбачено не лише формальне вивчення матеріалів медико-експертної справи, а прийняття обґрунтованого рішення за результатами перевірки з дотриманням визначеної законом процедури.
У цьому випадку суд не встановлює наявність чи відсутність у ОСОБА_1 медичних підстав для ІІ або ІІІ групи інвалідності, оскільки це належить до спеціальних знань експертної команди.
Водночас суд встановлює, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам щодо належної правової підстави його прийняття, оскільки містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України №1317, яка втратила чинність до моменту прийняття рішення, а наведене у рішенні медичне обґрунтування не містить достатнього посилання на чинне нормативне регулювання, яке б дозволяло зробити висновок про необґрунтованість раніше встановленої ІІ групи інвалідності.
За таких обставин суд доходить висновку, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи №ЦО-3878 від 07.02.2025 року прийнято з порушенням вимог частини другої статті 19 Конституції України, Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Закону України «Про адміністративну процедуру» та положень Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338.
Таким чином, наявні підстави для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я” (пров. Макаревського Феодосія, буд. 1-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» № ЦО-3878 від 07.02.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Беручи до уваги інтенсивність роботи та об`єктивні умови її здійснення, зокрема перебої електропостачання тривалість повітряних тривог та підвищеного навантаження, знаходження судді у відпустці, текст рішення складено та підписано суддею 16.09.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка