Справа №577/2883/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кравченко В. О.	
Номер провадження 33/816/1365/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія  173-8 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-8 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-8 КУпАП, й у відповідності до ст. 36 КУпАП на нього було накладено адміністративне стягнення у виді 5 (п`яти) діб адміністративного арешту та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2024 року о 09 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав останню, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, також 20.04.2026 року о 09 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , порушив терміновий заборонний припис серії АА №554748 від 19.04.2026 року, терміном на три доби, а саме заборону на вхід та перебування в місці проживання потерпілої ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, в якій просив постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-8 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб змінити в частині виду адміністративного стягнення та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
В обґрунтування поважності причин пропуску звернення з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що 01.06.2026 справа була розглянута за його відсутності, а копію оскаржуваної постанови він отримав поштовим зв`язком лише 18.06.2026 року.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що в оскаржуваній постанові суд не навів належного та переконливого обґрунтування необхідності застосування саме найсуворішого виду стягнення, не мотивував неможливість застосування більш м`яких заходів впливу, зокрема штрафу.
Стверджує, що є особою з інвалідністю ІІІ групи, причиною інвалідності є травми одержані під час захисту Батьківщини, що встановлено висновками ВЛК ЗСУ. Також має посвідчення учасника бойових дій (серія НОМЕР_1 ). На момент розгляду справи перебував у стані суттєвого погіршення здоров`я, у зв`язку з чим була подана заява про розгляд справи за його відсутності. Зазначене було обумовлено об`єктивними медичними причинами та в подальшому підтверджується документами про проходження стаціонарного лікування. 
Вказує, що суд не врахував того, що апелянт має проблеми зі здоров`ям, фінансову можливість сплатити штраф, оскільки отримує пенсію по інвалідності та працює електриком.
Зазначає, що характеризується виключно позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, також має позитивні характеристики серед оточення, що свідчить про відсутність системної протиправної поведінки та про випадковий характер інциденту, що мав місце у справі.
Крім того, потерпіла ОСОБА_2 додала свої письмові пояснення від 19.06.2026 року, у яких зазначила про відсутність претензій до апелянта, факт примирення сторін, щире каяття та просила врахувати таку її позицію при вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення.
Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, особа яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпіла не з`явилися. До початку розгляду апеляційної скарги від ОСОБА_1 надійшло клопотання про здійснення розгляду за його відсутності. Від потерпілої жодних заяв не надходило.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд дійшов наступних висновків.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 3 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники провадження в справі про адміністративні правопорушення зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Правило дотримання встановленого процесуальною нормою КУпАП строку на звернення до суду з апеляційною скаргою має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення в апеляційній інстанції розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає заінтересованій особі, яка має право на звернення до суду з апеляційною скаргою на постанову судді суду першої інстанції, більш ніж достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати таку скаргу або не подавати, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція апеляційного суду не здійснюється.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку необхідне розуміти неможливість особи подати клопотання (заяву, скаргу) у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були, чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка повинна була звернутись до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції у визначений законом строк.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Копію оскаржуваної постанови він отримав поштовим зв`язком 18.06.2026 року, що підтверджується тренінгом поштового направлення, який був доданий ним до апеляційної скарги (а.с.56). Апеляційна скарга була подана 19.06.2026 року.
З огляду на викладене, строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних (об`єктивних) причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-8 КУпАП ніким не оспорюються та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряються.
Також апелянтом не оспорюється накладення на нього адміністративного стягнення у за ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції накладаючи на ОСОБА_1 найсуворіше за видом стягнення, яке передбачене санкцією ч.2 ст.173-8 КУпАП, у своєму рішенні не навів належного та переконливого обґрунтування необхідності застосування саме найсуворішого виду стягнення та не мотивував неможливість застосування більш м`яких заходів впливу.
У даному випадку при накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.33 КУпАП, зокрема характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Санкцією ч.2 ст.173-8 КУпАП передбачено накладення штрафу від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-8 КУпАП визнав повністю, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №261/26/513/В (а.с.42-44) і посвідченням серії НОМЕР_2 , відповідно до якого він належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с.45) та має позитивну характеристику з місця проживання (а.с.58).
Крім того, до апеляційної скарги була долучена заява потерпілої ОСОБА_2 , в якій вона зазначила, що між нею та особою, яка притягається до відповідальності відбулося примирення, конфлікт вичерпано, спільне проживання та сімейні відносини продовжуються. Вказує, що ОСОБА_1 визнав свою неправомірну поведінку та щиро розкаявся. Будь-яких претензій вона до нього не має. Вважає накладене судом адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту надмірно суворим, просить змінити вид стягнення на штраф (а.с.51).
Апеляційний суд, при обранні міри адміністративного стягнення, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, відсутність негативних наслідків, особу правопорушника, ступінь його вини, приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Таке стягнення, на думку апеляційного суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження скоєння нових правопорушень апелянтом.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а постанову судді першої інстанції змінити в частині накладеного стягнення та призначити ОСОБА_1 покарання за ст. ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-8 КУпАП, на підставі ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2026 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2026 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити.
Накласти на ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.36 КУпАП за ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-8 КУпАП адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.173-8 КУпАП у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
У решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Янголь