Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 554/2844/26
Провадження № 2/542/552/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженої відповідальністю «ФК «Кредит Капітал», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зняття арешту, 
В С Т А Н О В И В :
02 березня 2026 року представник позивача, адвокат Калафута Дарія Володимирівна, через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд», звернулась до Шевченківського районного суду міста Полтави в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ТОВ «ФК «Кредит Капітал», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, за змістом, якої просила:
- зняти арешт з земельної ділянки кадастровий номер 5323482200:00:004:0453, що належить ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції у межах виконавчого провадження №15675759 від 28.10.2009, відомості про який внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2508897, дата реєстрації 05.11.2009.
Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Полтави від 03 березня 2026 року справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ТОВ «ФК «Кредит Капітал», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про звільнення майна з-під арешту передана на розгляд до Новосанжарського районного суду Полтавської області, на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України (а.с. 32).
01 квітня 2026 року цивільна справа № 554/2844/26 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області.
Ухвалою суду від 06 квітня 2026 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів із дня отримання копії ухвали (а.с. 43-45).
08 квітня 2026 року представником позивача усунуті недоліки позовної заяви(а.с. 47-57), шляхом сплати судового збору, надання доказів надіслання позовної заяви з додатками відповідачу, уточнення найменування відповідача як Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 59).
13 травня 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 106-107).

Аргументи учасників справи
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містить запис про обтяження у вигляді арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 5323482200:00:004:0453, що належить позивачу ОСОБА_1 , внесений на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження № 15675759 від 28.10.2009, запис про обтяження 2508897, дата реєстрації 05.11.2009.
Вказаний арешт, що накладений у 2009 році, продовжує існувати і на даний час, що створює тривале та безпідставне обмеження права приватної власності позивача, позбавляє можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном.
Зазначено, що запис про обтяження був сформований у межах виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», яке на момент накладення арешту виступало стягувачем, однак цей банк ліквідований, і право вимоги за відповідним кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Кредит Капітал», яке в свою чергу не вчинило жодних дій, спрямованих на реалізацію права вимоги.
Акцентовано увагу, що арешти, накладені у межах виконавчих проваджень Новосанжарським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області, скасовані, а відповідні виконавчі провадження завершені.
Згідно з відповіддю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, усі виконавчі провадження були повернуті стягувачу або закінчені.
Попри це, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно продовжує існувати запис про обтяження № 2508897 від 05.11.2009 у вигляді арешту майна, що належить позивачу ОСОБА_1 .
Оскільки у реєстрі залишаються відомості про арешт, пов`язаний із виконавчими провадженнями, які перебували на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві, представник позивача звернулась до суду із позовною вимогою про зняття арешту з земельної ділянки кадастровий номер 5323482200:00:004:0453, що належить їй, який накладений на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції у межах виконавчого провадження № 15675759 від 28.10.2009, відомості про який внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2508897, дата реєстрації 05.11.2009.
Відповідна обставина позбавляє позивача можливості вільно реалізовувати її право власності на належне майно.
У судове засідання позивач та її представник не з`явились.
06 липня 2026 року від представника позивача надійшла до суду заява, в якій вона просила судове засідання, що призначене на 16 липня 2026 року, розглядати за відсутності позивача та адвоката-представника (а.с. 116).
Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українив судове засідання не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 109), клопотань про відкладення не надсилав, про причини неявки не повідомляв. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило.
ТОВ «ФК «Кредит Капітал»в судове засідання не забезпечило явку свого уповноваженого представника, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлене належним чином (а.с. 112), клопотань про відкладення не надсилало, про причини неявки не повідомляло. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб усудове засідання не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 110), клопотань про відкладення не надсилав, про причини неявки не повідомляв. 
14 квітня 2026 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення (а.с. 66-69), за змістом яких третя особа просила відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, а саме: на думку третьої особи, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця.
Додатково зазначено, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» перебуває в стані припинення, і за даними обліку Фонду право вимоги за кредитним договором від 14.02.2008 № 366-Б, укладеним з ОСОБА_1 , було відступлене ТОВ «ФК «Кредит Капітал».
16 квітня 2026 року від представника позивача до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що аргументи Фонду гарантування вкладів фізичних осібне містять належного правового обґрунтування, не спростовують доводи позову, ґрунтуються на неправильному застосуванні судової практики та фактично підтверджують відсутність підстав для подальшого існування арешту (а.с. 90-92).
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 2,5645 га, кадастровий номер 5323482200:00:004:0453, що розташовані на території Кунцівської сільської ради, Полтавський (Новосанжарський) район, Полтавська область.
Відповідні відомості підтверджується наявною в матеріалах копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9465935 (а.с. 9) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 463267183 від 06.02.2026 (а.с. 18-19). 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 463267183 від 06.02.2026 (а.с. 18-19), встановлено, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 31290077, виданий 12.04.2012, видавник: Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, відповідно до виконавчого листа № 2-855/09 від 20.07.2009, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, накладено арешт.
З інформації, наданої Шевченківським відділом ДВС у м. Полтаві у листі від 09.04.2024 № 51521, встановлено, що у відділі перебувало на виконанні, зокрема, виконавче провадження № 31290077 з примусового виконання виконавчого листа від 20.07.2009 № 2-855/09, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 12524 грн 40 коп., однак 22.05.2012 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, при цьому виявлено обтяження майна позивача (а.с. 15). 
Відповідно до довідки Новосанжарського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області від 06.02.2026 № 1419 вбачається, що на примусовому виконанні Новосанжарського ВДВС станом на 06.02.2026 не перебуває виконавче провадження № 15675759. 19.03.2024 ОСОБА_1 сплатила заборгованість згідно даного виконавчого провадження, внаслідок чого винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з усього нерухомого майна (а.с. 16).
З огляду на те, що позивач на даний час позбавлена можливості реалізовувати своє право власності на належне їх нерухоме майно через наявність накладеного арешту на майно, вона звернулась до суду із відповідним позовом про зняття арешту з майна.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до вимог статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За правилами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (абзац 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (частина 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). 

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,5645 га, кадастровий номер 5323482200:00:004:0453, що розташовані на території Кунцівської сільської ради, Полтавський (Новосанжарський) район, Полтавська область.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 463267183 від 06.02.2026, встановлено, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 31290077, виданий 12.04.2012, видавник: Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, відповідно до виконавчого листа № 2-855/09 від 20.07.2009, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, накладено арешт (а.с. 18-19).
З інформації, наданої Шевченківським відділом ДВС у м. Полтаві у листі від 09.04.2024 № 51521, встановлено, що у відділі перебувало на виконанні, зокрема, виконавче провадження № 31290077 з примусового виконання виконавчого листа від 20.07.2009 № 2-855/09, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 12524 грн 40 коп., однак 22.05.2012 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, при цьому виявлено обтяження майна позивача (а.с. 15). 
З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Новосанжарського ВДВС станом на 06.02.2026 не перебуває виконавче провадження № 15675759. 19.03.2024 ОСОБА_1 сплатила заборгованість згідно даного виконавчого провадження, внаслідок чого винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з всього нерухомого майна (а.с. 16).
Проаналізувавши надані представником позивача докази, суд встановив, що станом на дату розгляду справи, на все майно позивача встановлено обмеження у вигляді накладеного арешту відповідно до постанови Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 31290077 від 12.04.2012, відповідно до виконавчого листа № 2-855/09 від 20.07.2009, виданого Октябрським районним судом м. Полтави.
Поряд із цим, судом встановлено, що Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не містить інформацію про існування арешту, який позивач просить зняти, і який накладений на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції у межах виконавчого провадження №15675759 від 28.10.2009, відомості про який внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2508897, дата реєстрації 05.11.2009.
Крім того, як вбачається з постанови державного виконавця Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області від 19.03.2024, виконавче провадження №15675759 закінчено, а арешти майна боржника припинили чинність.
Отже, на даний час продовжує існувати лише арешт на майно боржника, накладений саме постановою Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 31290077 від 12.04.2012, відповідно до виконавчого листа № 2-855/09 від 20.07.2009, виданого Октябрським районним судом м. Полтави.
Одночасно представник позивача звернулась до суду із позовною заявою про зняття арешту на майно, накладеного на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції у межах виконавчого провадження №15675759 від 28.10.2009, який фактично скасований та відомості про який не містить Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позовна вимога стосувалась зняття арешту на майно, накладеного на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції у межах виконавчого провадження № 15675759 від 28.10.2009, який є скасований і не відображається у даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд, враховуючи приписи статті 13 ЦПК України, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Отже, у позові необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні в позові у повному обсязі, підстави для вирішення питання щодо розподілу судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 260, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженої відповідальністю «ФК «Кредит Капітал», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зняття арешту – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;
представник позивача: адвокат Калафута Дарія Володимирівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3066 від 20 квітня 2021 року; 
відповідач-1: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 34963066, пров. Стешенка, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36023;
відповідач-2: ТОВ «ФК «Кредит Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, 79018;
третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, код ЄДРПОУ 21708016, вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053.

Суддя   О.О. Шарова-Айдаєва