ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року | | Справа № 380/106/26 пров. № А/857/22347/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р. М., суддів Димарчук Т. М.,Сала П. І., розглянув в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року (головуючий суддя Сподарик Наталія Іванівна, м. Львів) у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №134550002616 від 25.12.2025 (щодо відмови за заявою від 18.12 2025 ОСОБА_1 , про перерахунок пенсії - перехід на інший вид пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.93 N 3723 «Про державну службу» , п. п 10, 12 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» з урахуванням довідки Головного управління ДПС у Львівській області №401-13-01-10-00-11 від 18.12.2025 про складові заробітної плати для державного службовця та довідок Головного управління ДПС у Львівській області № 402-13-01-10-00-11 від 18.12.2025 року і №186 13-01-10-21 від 18.12.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд) щодо не зарахування до стажу державної служби періоди його роботи на посадах в органах державної податкової служби, а саме: з 20.11.1995 року по 18.12.2025 року (включно), згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.01.1985;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести з 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 , перерахунок пенсії - перехід на інший вид пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.93 №3723 "Про державну службу" , п. п 10, 12 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» з урахуванням довідки Головного управління ДПС у Львівській області №401-13-01-10-00-11 від 18.12.2025 про складові заробітної плати для державного службовця та довідок Головного управління ДПС у Львівській області № 402-13-01-10-00-11 від 18.12.2025 року і №186-13-01-10-21 від 18.12.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд), зарахувавши до стажу державної служби періоди його роботи на посадах в органах державної податкової служби, а саме: з 20.11.1995 року по 18.12.2025 року (включно), згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.01.1985 та здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суд першої інстанції постановив рішення, яким задоволено частково адміністративний позов, а саме суд: - визнав протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №134550002616 від 25.12.2025; - зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 20.11.1995 по 01.05.2016; - зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2025 про переведення з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця. Суд першої інстанції зазначив, що присвоєння позивачу спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не змінює правової природи його служби та не є підставою для виключення відповідних періодів роботи з державної служби, оскільки такі спеціальні звання прирівнюються до рангів державних службовців. Врахувавши записи трудової книжки позивача та положення пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, а також Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, суд дійшов висновку, що період роботи позивача в органах державної податкової служби з 20 листопада 1995 року по 01 травня 2016 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії відповідно довідок, виданих ГУ ДПС у Львівській області №143-13-01-10-21 від 05.09.2025 та №144-13-01-10-21 від 05.09.2025 з мотивів їх передчасності, оскільки спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. Ця вимога стосуються розміру пенсійної виплати, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, а, отже, така вимога спрямована на майбутнє.
Щодо вимоги зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», то суд зазначив, що не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий позивача, тому вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби період роботи з 20.11.1995 по 01.05.2016, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Відповідач оскаржив рішення першої інстанції до Восьмого апеляційного адміністративного суду в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликається на те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Згідно записів трудової книжки позивач в період, який просить зарахувати до стажу державної служби працював в органах державної податкової служби та йому присвоювалися спеціальні звання. Враховуючи наведене, позивачу правомірно відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки заявник не має необхідного стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, передбачених Законом №889-VІІІ.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржене рішення прийняте з дотриманням норм законодавства, на підставі повно встановлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги, на його переконання, є безпідставними. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Обставини справи, які встановив суд першої інстанції та перевірив суд апеляційної інстанції:
ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. 
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 20.11.1995 по 18.12.2025 працював на різних посадах в органах державної податкової служби. За цей період ОСОБА_1 : - 20.11.1995 прийняв присягу державного службовця; - 18.03.1996 присвоєно звання інспектор податкової служби І рангу; - 29.06.2000 присвоєно спеціальне звання - Радник податкової служби ІІІ рангу; - 14.08.2002 присвоєно чергове спеціальне звання – Радник податкової служби ІІ рангу; - 01.12.2005 присвоєно спеціальне звання Радник податкової служби І рангу; - 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання – Радник податкової та митної справи І рангу»; - 12.09.2019 присвоєно 4 ранг державного службовця; - 12.09.2022 присвоєно 3 ранг державного службовця (а.с. 20-30).
Головне управління Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_1 довідки від 18.12.2025 № 402-13-01-10-00-11 та № 186-13-01-10-21 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд); від 18.12.2025 року № 401-13-01-10-00-11 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (а.с. 16-19).
18.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про перерахунок пенсії, просив перевести його на пенсію за Законом України «Про державну службу». До заяви додав довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.12.2025 № 402-13-01-10-00-11 та № 186-13-01-10-21, від 18.12.2025 року № 401-13-01-10-00-11.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви, визначено Головне управління ПФУ в Тернопільській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії №134550002616 від 25.12.2025. Рішення мотивовано тим, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців для визначення права на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу». ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Страховий стаж роботи становить 48 років 11 місяців 26 днів. Згідно трудової книжки НОМЕР_3 встановлено, що заявник працює в Державній податковій службі України, Головне управління ДПС у Львівській області з 20.11.1995 по даний час на посадах на посадах старшого державного податкового інспектора, інспектор податкової служби 1 рангу, старшого державного податкового інспектора, начальник відділу супроводження АРМів, заступник начальника управління обробки інформації, радник податкової служби 3 рангу, начальник відділу Державного реєстру фізичних осіб та обліку платників податків, заступник начальника управління автоматизованого адміністрування податків — начальник цього ж відділу, радник податкової служби 2 рангу, начальник відділу реєстрації та обліку платників податків, радник податкової служби 1 рангу, начальник управління інформатизації та обліку платників податків, заступник начальника начальник ІТ та обліку платників, радник податкової та митної служби 1 рангу, начальник управління реєстрації платників та електронних сервісів, начальник управління обслуговування платників, заступник начальника відділу реєстрації за окремими видами податків, ведення реєстрів, електронних сервісів та електронного документообігу.
Норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини
відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-VIII (далі – Закон № 889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Закон № 889 набрав чинності 01.05.2016, одночасно втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), що передбачав особливості пенсійного забезпечення державних службовців. Разом з тим, пп. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено переживаючу дію статті 37 Закону № 3723-XII, тобто законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у особи є право на призначення пенсії відповідно до цієї норми Закону №3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII визначали, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) певного стажу держслужби (10 років для осіб, що станом на цю дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Стаття 2 цього Закону визначає структуру заробітної плати, до якої входять: - основна заробітна плата (встановлюється у вигляді посадових окладів для службовців); - додаткова заробітна плата (включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); - інші заохочувальні та компенсаційні виплати (до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми). Відповідно до статті 33 Закону №3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов`язків. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 Закону №1058-ІV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до статті 341 Податкового кодексу України (далі – ПК України) служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Пунктом 342.4 статті 342 ПК України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями (пункт 342.4.). 
Згідно з приписами пункту 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Позиція суду апеляційної інстанції
У спірних правовідносинах слід оцінити обґрунтованість висновку органу ПФУ щодо неможливості зміни виду (призначення) пенсії заявника, який отримує пенсію за віком на підставі Закону № 1058-IV, на пенсію на підставі Закону України «Про державну службу».
Суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов висновку, що позивач станом на 01.05.2016 мав необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому відповідає умовам для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Аргументи апелянта зводяться до того, що спірні періоди роботи позивача в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не можуть бути враховані при визначенні необхідного стажу державної служби, тому позивач не має права на пенсію за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ (у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016).
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржене, тому не є предметом апеляційного перегляду. 
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність і обґрунтованість рішення, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на такі мотиви:
Закон № 889-VIII, котрий набрав чинності 01.05.2016, визначає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначали, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме:
- 10 років для осіб, що станом на 01.05.2016 займали посади державної служби, або 
- 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Верховний Суд в постанові від 29.04.2020 у справі №539/1855/17 вказав таке: «Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року (справа № 21-275а13) виснував, що аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.»
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця. Враховуючи наведений висновок Верховного Суду, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу державної служби період роботи позивача в органах державної податкової служби, за які позивачу присвоєно спеціальні звання.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 20.11.1995 по 18.12.2025 (30 років 00 місяців 29 днів) працював на відповідних посадах в органах державної податкової служби. За період роботи в органах державної податкової служби позивачу присвоєно спеціальні звання. Станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889) стаж служби позивача в органах державної податкової служби становив понад 20 років (20 років 05 місяців 12 днів), а він продовжував працювати на державній службі. Отже, ОСОБА_1 на підставі пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». При цьому подальше проходження позивачем служби після 01.05.2016 не впливає на наявність набутого ним права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки необхідний стаж для збереження такого права визначається станом на 01.05.2016.
Підсумовуючи наведені мотиви суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення № 134550002616 від 25.12.2025 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 18.12.2025 є необґрунтованим, таке слід скасувати як протиправне.
Крім того, суд першої інстанції правильно визначив належний у цій справі спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2025 про переведення з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні, із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 20.11.1995 по 01.05.2016.
Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для державного службовця, суд зазначає таке.
у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 10,12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 пенсійний орган зробив висновок, що він не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення позивача з цим позовом пенсійний орган не вирішував. Таким чином, вимоги позивача щодо врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця при перерахунку пенсії є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такими повноваженнями. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо виникнуть у майбутньому, то, як правильно дійшов висновку суд першої інстанції, в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам та правильно застосував норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, зводяться до незгоди з правовою оцінкою суду першої інстанції та не містять підстав, передбачених статтею 317 КАС України, для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Оскільки апеляційний суд визнав доводи апеляційної скарги помилковими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, то апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
З огляду на висновок по суті апеляційної скарги суд покладає понесені апелянтом судові витрати на нього.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 380/106/26 – без змін.
Понесені апелянтом судові витрати покласти на нього.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення постанови. 

Головуючий суддя | | Р. М. Москаль
судді | | Т. М. Димарчук
| | П. І. Сало
Повне судове рішення складено 11.09.26