ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2437/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Позаштатної гарнізонної військово-лікарської комісії військового госпіталю Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" про визнання рішень та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:
- визнати протиправною довідку №287 від 11.03.2026 року позаштатної гарнізонної ВЛК військового госпіталю НГУ (військова частина НОМЕР_1 );
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” щодо відмови у перегляді рішення ВЛК №287 від 11.03.2026 року та проведенні повторного медичного огляду;
- зобов`язати Державну установу “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” повторно розглянути заяву про перегляд довідки №287 від 11.03.2026 року позаштатної гарнізонної ВЛК військового госпіталю НГУ (військова частина НОМЕР_1 );
- зобов`язати Державну установу “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” провести повторний медичний огляд відносно ОСОБА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із зазначеною у довідці №287 від 11.03.2026 року позаштатної гарнізонної ВЛК військового госпіталю НГУ (військова частина НОМЕР_1 ) інформації щодо його діагнозу та висновку щодо придатності до військової служби, оскільки відповідно до його медичних довідок підтверджуються неврологічні патології, які невраховані у спірній довідці. Позивач вказує на протиправну бездіяльність Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” щодо відмови у перегляді рішення ВЛК №287 від 11.03.2026 року та проведенні повторного медичного огляду, з урахуванням наявних у позивача медичних довідок щодо неврологічних патологій. Також позивач вказує, що він являється військовослужбовцем Національної академії НГУ, котре належить до МВС України, де передбачена окрема процедура проходження М(ВЛ)К, затверджена Наказом МВС України №285. Однак, при розгляді його скарги Державною установою “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” не було розглянуто наведені позивачем порушення процедури медичного огляду М(ВЛ)К, передбаченої Наказом №285, у зв`язку із чи було надано протиправну відповідь щодо вірності оскаржуваного рішення. На підставі вказаного позивач просив суд задовольнити позов.
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) заперечував проти задоволення позову та вказав, що до повноважень суду не належить здійснення власної експертної медичної оцінки стану здоров`я особи, а правомірність оскаржуваної довідки підтверджено листом Центральної медичної (військово-лікарської) комісії, за результатами скарги позивача.
Відповідач – ДУ «ГМКЦ МВС України» заперечував проти задоволення позову та вказав, що заява позивача про незгоду із рішенням М(ВЛ)К була розглянута у встановленому законом порядку та, не знайшовши підстав для її задоволення, залишив рішення М(ВЛ)К без перегляду. Із доводами позивача щодо відсутності розгляду скарги та не скасування рішення М(ВЛ)К відповідач не погоджується, оскільки скасування рішення М(ВЛ)К є правом, а не обов`язком відповідача та здійснюється виключно за наявності обґрунтованих підстав для цього. ЦМ(ВЛ)К вважає рішення у формі довідки № 287 від П.03.2026 законним та обґрунтованим з медичної точки зору, підстави для скасування чи зміни рішення відсутні. У зв`язку із вказаним відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. 
Рух справи у суді
Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Позивач проходить військову службу у Національній академії НГУ та пройшов 11.03.2026 р. медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії Військового госпіталю Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), за результатами якого було складено довідку №287 від 12.03.2026 р. та визнано позивача придатним до навчання у Національній академії Національної гвардії України та до військової служби. (а.с. 22).
27.03.2026 р. позивач подав заяву до ДУ «ГМКЦ МВС України» про незгоду із довідкою №287 від 12.03.2026 р. За результати розгляду заяви, відповідачем у листі від 30.04.2026 р. повідомлено позивача, що розглядом копій медичних документів, наданої позивачем та ВЛК, складеної за результатами медичного обстеження, встановлено, що рішення комісії в довідці №287 прийняте на момент огляду у відповідності до вимог Положення №402, підстав для його скасування немає. Роз`яснено право на повторний медичний огляд. (а.с. 23-24)
Матеріали справи містять копії медичних документів та медичних обстежень стану здоров`я позивача: консультативний висновок травматолога №570/19; консультативний висновок лікаря психіатра від 30.01.2026 р.; комп`ютерна електроенцефалографія з картуванням від 15.10.2025 р.; кольорове дуплексне сканування екстакраніального відділу брахіоцефальних судин від 17.10.2025 р.; протокол обстеження від 23.02.2026 р. магнітно-резонансна томографія. (а.с. 15-21).
Мотивувальна частина
Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийняття оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 13.03.2014 № 876-VIІ "Про Національну гвардію України" (далі - Закон № 876-VII) визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Відповідно до ст. 50, 61, 65, 77 Закону України "Про Національну поліцію", частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України", статті 70 "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС від 03.04.2017 № 285 (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної довідки).
Згідно з п. 1 Положення № 285 це Положення визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС), та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України (далі - ЗОЗ НГУ).
Відповідно до приписів п.п. 1 - 3 розділу ІІ Положення № 285 встановлено, що лікарська та військово-лікарська експертизи проводяться штатними та позаштатними М(ВЛ)К. Лікарсько-льотна експертиза проводиться позаштатними ЛЛК, які утворюються у штатних М(ВЛ)К (за потреби).
Штатними М(ВЛ)К є Центральна медична (військово-лікарська) комісія (далі - ЦМ(ВЛ)К) Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" (далі - ДУ ГМКЦ), М(ВЛ)К державних установ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України" по областях, місту Києву та Київській області (далі - ДУ ТМО).
ЦМ(ВЛ)К - штатна М(ВЛ)К, на яку покладається організація лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз у ЗОЗ МВС. ЦМ(ВЛ)К здійснює координацію діяльності М(ВЛ)К ДУ ТМО та позаштатних М(ВЛ)К з питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз.
Згідно з пп. 5 п. 2 розділу І Положення № 285 основними завданнями М(ВЛ)К є визначення придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням.
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Положення № 285 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку осіб на дату огляду в цілях визначення придатності до служби в поліції, військової служби, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням. Під придатністю до служби в поліції, військової служби в цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку осіб, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки в поліції та обов`язки військової служби в НГУ в мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не збігаються з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участю провідних (головних) медичних фахівців ЗОЗ МВС, під час якого може бути прийнято рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Згідно з п. 19 розділу ІІІ Положення № 285 за результатами проходження медичного огляду та вивчення даних про особу, яка проходить медичний огляд, М(ВЛ)К приймає рішення (постанову) щодо придатності (непридатності) особи до служби, причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), що відображається в заключній частині Акта медичного огляду. Залежно від результату медичного огляду оформляються такі документи: Довідка медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 16) (далі - Довідка М(ВЛ)К) або Свідоцтво про хворобу (додаток 17). Інформація про прийняте М(ВЛ)К рішення вноситься до Книги обліку документації медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 18) (далі - Книга обліку документації).
Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2025 № 270 "Деякі питання проведення військово-лікарської експертизи", установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування воєнного стану на території України медичний огляд військовослужбовців Державної прикордонної служби, Національної гвардії з метою визначення ступеня їх придатності до військової служби за станом здоров`я, оформлення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) проводиться військово-лікарськими, медичними (військово-лікарськими) комісіями, утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ, Державної прикордонної служби, закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії, та військово-лікарськими комісіями, які створені при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, у порядку, визначеному Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони від 14 серпня 2008 р. № 402; направлення на медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я, надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовцям Державної прикордонної служби, Національної гвардії здійснюється прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище та/або начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування та виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи) в разі виявлення в таких військовослужбовців під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби, або потребу в наданні відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).
Суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений і діє на теперішній час.
Враховуючи вищезазначене, у період дії правового режиму воєнного стану на території України до повноважень М(ВЛ)К ДУ ТМО належить проведення медичного огляду військовослужбовців Національної гвардії України у порядку, визначеному Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони від 14 серпня 2008 р. № 402.
Позивач проходить військову службу у Національній академії НГУ та пройшов 11.03.2026 р. медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії Військового госпіталю Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), за результатами якого було складено довідку №287 від 12.03.2026 р. та визнано позивача придатним до навчання у Національній академії Національної гвардії України та до військової служби на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби Положення № 402.
Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем правомірно застосовано при визначені придатності позивача до військової служби норми додатків 1-3 до Положення № 402. Суд наголошує, що Положення № 285 передбачає функціонування М(ВЛ)К та поширюється на медогляд військовослужбовців Національної гвардії України, з урахуванням інших нормативно-правових актів, а тому оскаржувана довідка прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, а доводи скаржника про протиправне застосування відповідачем Положення № 402 при її прийнятті є безпідставними.
Щодо незгоди позивача із зазначеним у довідці №287 діагнозом та висновком про придатність до навчання та військової служби, з підстав неврахування медичних довідок щодо неврологічних патологій, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду.
Вказане також узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16, у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 та у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 600/3273/22-а.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суд не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідності дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Таким чином, доводи позивача щодо непогодження із встановленим у спірній довідці діагнозом та висновком про придатність до навчання та військової служби суд вважає неналежними та помилковим, оскільки ані позивач, ані суд не вправі давати оцінку діагнозу. При цьому, доводи позивача про неврахування відповідачами медичних довідок щодо неврологічних патологій не підтверджено доказами. Зі змісту листа від 30.04.2026 р. відповідач вказує про розгляд копій медичних документів, наданих як позивачем, так і ВЛК, складених за результатами медичного обстеження. Тобто діагноз позивача та висновок про придатність було встановлено М(ВЛ)К та підтверджено ЦМ(ВЛ)К з урахуванням наданих позивачем медичних довідок. На підставі вказаного суд встановив, що у спірних правовідносинах відсутні будь-які процедурні порушення з боку відповідачів, а оскаржувана довідка та відмова у перегляді рішення ВЛК прийняті у відповідності та у спосіб визначений вимогами чинного законодавства, а тому відсутні правові підстав для задоволення позову.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.
Судові витрати
Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Оскільки відповідач не поніс вказаних витрат, суд не вирішує питання про їх стягнення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд – 

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Повне найменування учасників процесу:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Державна установа "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" (вул. Бердичівська, 1, м. Київ, 04116, ЄДРПОУ 08735882).

Суддя Т.М. Брезіна