ЄУН: 317/1523/26
Провадження №: 2/336/2863/2026 
РІШЕННЯ
Іменем України
01 вересня 2026 року    м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, —
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст капітал») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , вказавши, що 09.03.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем укладено договір №1486430 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачеві надано кредит в сумі 3000 гривень строком на 359 днів зі сплатою процентів за користування кредитом.
13.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» та ТОВ «Слон кредит» укладено договір факторингу №13082025-1, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором до відповідача.
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в сумі 30000 гривень, з яких за тілом кредиту 3000 гривень, за процентами 25500 гривень, 1500 гривень штрафних санкцій, та судовий збір разом із витратами на правову допомогу.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20.03.2026 року цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою суду від 20.04.2026 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Клопотання представника позивача про витребування доказів залишене без задоволення.
11.05.2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказувала, що дійсно нею був укладений кредитний договір та отримані грошові кошти, а також нею здійснювались пролонгації договору та оплачувалась заборгованість за договором. Водночас відповідач не згодна з нарахованими відсотками, розрахунком заборгованості, а також заперечує розмір витрат на правничу допомогу.
Так, відповідач вказувала, що нараховані відсотки є несправедливими та непропорційними сумі кредиту, проценти безпідставно нараховувались після спливу строку договору, позивачем не надано належного та зрозумілого розрахунку суми заборгованості, просить критично оцінити надані докази електронного підписання договору, вказувала на сумніви щодо наявності у первісного позивача відповідної ліцензії на час укладення договору. Відповідач також вказувала, що не отримувала повідомлення про зміну кредитора, недостатність доказової бази позивача, а також неспівмірність витрат на правничу допомогу.
20.05.2026 року представником позивача направлені додаткові пояснення.
08.07.2026 року відповідач звернулась із клопотанням про витребування доказів, у задоволенні якого ухвалою суду від 01.09.2026 року було відмовлено.
При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.
09.03.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1486430 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», за умовами якого укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується відповідачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація відповідача в ІКС Товариства здійснюється при вході відповідача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом відповідача та направлений Товариством на номер мобільного телефону відповідача, вказаний відповідачем при вході/протягом періоду обслуговування в Товаристві. При цьому, відповідач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІКС Товариства (п. 1.1.).
Згідно паспорту споживчого кредиту сума кредиту складає 3000 гривень, строк кредитування 360 днів, процентна ставка може застосовуватись у розмірі 912,5% річних (стандартна) або 638,75% річних (знижена, яка застосовується з дати видачі кредиту до 29.03.2024 року, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема до вказаного строку +3 дні здійснена сплата першого платежу з оплати процентів згідно Графіку платежів або здійснено часткове дострокове повернення кредиту).
На умовах, встановлених договором, Товариство надає відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2.).
Відповідно до п. 1.3., 1.4. договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 3000 гривень, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що відповідач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.
Положенням п.п. 1.5.1., 1.5.2. договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,75% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо відповідач до 29.03.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, відповідач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити відповідач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Згідно з п.п. 1.17. договору, перед укладенням цього договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація відповідача для входу в Особистий кабінет (Ідентифікація в ІКС Товариства), відповідно до п.1.1 Договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації відповідача (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних.
Згідно з п. 2.2. договору, сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 09.03.2024 року або 10.03.2024 року.
Пунктами 3.2., 3.3. договору передбачено, що проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”. До періоду розрахунку процентів, включається день надання та день фактичного повернення кредиту. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
ОСОБА_1 взяв нла себе зобов`язання у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором (п. 4.4. договору).
Згідно з п. 5.1., сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору.
Відповідно до п. 5.5. договору, повернення кредитної заборгованості відповідачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в договорі та/або на Веб-сайті банківські рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України – гривні.
Як вказує п. 5.6. договору, відповідач здійснює платежі з повернення заборгованості за договором у розмірі та у строки визначені договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування», зокрема: 5.6.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 5.6.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; 5.6.3. у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до договору.
Пунктом 6.4. договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов`язаний сплатити Товариству штраф.
Даний договір про надання споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Укладаючи договір, відповідач також підписала додаток №1 – таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорт споживчого кредиту.
Згідно з п. 4.1. договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача, але з обов`язковим повідомленням відповідача про таке. Відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту.
13.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» та ТОВ «Слон кредит» укладено договір факторингу №13082025-1 за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно з реєстром боржників від 13.08.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» набуло право вимоги за договором №1486430, укладеним з ОСОБА_1 на суму заборгованості у 30000 гривень.
Позивачем до позовної заяви надано розрахунок заборгованості, водночас такий розрахунок не містить у собі порядку нарахування заборгованості, відомостей про застосовано процентну ставку, порядку нарахування штрафу.
При вирішенні спору суд виходить з такого.
Ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи, що у відзиві на позов відповідач вказала, що не заперечує факту укладення договору та отримання коштів, тож не оцінює її доводи щодо необхідності перевірки доказів щодо електронного підписання договору.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді про що зазначено у постановах ВС від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19.
Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 639 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Як вказує ст. 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу.
На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до частини 1статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15).
Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також, Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 12.02.2025 № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зважаючи на викладені норми, судом не знайдено підстав для стягнення з відповідача штрафу за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.
Щодо заперечень відповідача про нарахування позивачем процентів за межами строку дії договору, суд виходить з наступного.
У відповідності до умов договору відповідач зобов`язалась сплачувати відсотки за стандартною ставкою у 2,5%, а перші 20 днів користування кредитом за ставкою 1,75% за умови погашення не пізніше 01.04.2024 року першого платежу за процентами.
Отже, за перші 20 днів користування кредитом відповідач сплатила 1050 гривень, що відповідають процентам за зниженою ставкою.
Наступні 340 днів договору мала застосовуватись ставка у 2,5% за день, що складає 25500 гривень, тож судом не знайдено доказів того, що проценти нараховувались за межами строку дії договору.
Щодо заперечень відповідача про несправедливість застосованих процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, укладаючи договір із кредитором, відповідач цілком розуміла усі умови вказаного договору, розмір процентів, які нараховуються за користування кредитом, та добровільно погодилась з вказаними умовами.
Суд також враховує, що відповідач мала вільний вибір фінансових установ, в яких могла отримати кредит, обравши більш вигідні умови, водночас такою можливістю не скористалась, уклавши договір саме із ТОВ «Слон Кредит».
За вищевказаних обставин, у суду немає підстав вважати умови укладеного договору несправедливими, адже відповідач самостійно обрала кредитора та усвідомлено уклала договір саме із обраним кредитором.
Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача суми кредиту та процентів, водночас не вбачає підстав для стягнення штрафу.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» та адвокатом Столітнім М.М., заявку на виконання доручення до договору, складену 09.02.2026 року, копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору на суму 10000 гривень, рахунок на оплату ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» на користь ОСОБА_2 10000 гривень за надані послуги, копію ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М.
Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані.
Відповідачем заявлено про неспівмірність витрат на правничу допомогу.
Оцінюючи витрати, які включені адвокатом до переліку наданих послуг, суд вважає, що деякі з них взагалі не надавались, а надання деяких сумнівне або непідтверджене.
Так, до переліку послуг з надання правничої допомоги адвокатом включено зустріч адвоката із клієнтом, дослідження наданих документів та аналіз фактичних обставин справи, аналіз чинного законодавства та судової практики, підготовка декількох позицій, письмова юридична консультація, проведення заходів, спрямованих на отримання необхідних письмових доказів.
Натомість адвокатом Столітнім М.М. аналогічні позови подаються до Шевченківського районного суду та інших судів сотнями на рік, вони є цілком ідентичними та не відрізняються ані підставами, ані правовим обґрунтуванням.
Тож у суду є сумніви щодо фактичної можливості у адвоката особисто зустрічатись із клієнтом по кожній справі та витрачати на це по 30 хвилин, а відтак підстав для стягнення таких витрат суд не вбачає.
Також немає підстав і для стягнення витрат на дослідження наданих документів та аналіз фактичних обставин справи, а також аналіз чинного законодавства та судової практики, адже за умови складання десятків аналогічних позовів дослідження документів цілком можливо здійснити при складанні позовної заяви, на що адвокатом витрачено дві години.
Також суду не надано доказів надання адвокатом письмової консультації, а також не обґрунтовано потребу у наданні такого висновку за умови особистого спілкування із клієнтом.
Адвокатом не вказано, які саме заходи, спрямовані на самостійне отримання необхідним письмових доказів, ним вжиті, адже усі надані письмові докази мали б перебувати у позивача.
Які саме послуги були здійснені в межах складання та оформлення інших документів – додатків до позову також не вказано, адже усі докази вже існували на момент звернення до суду, тож що саме складалось та оформлювалось адвокатом незрозуміло.
Також не конкретизовано послуг зі складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду справи в суді.
Представництво інтересів позивача в суді адвокатом не здійснювалось, адже справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, а відтак безпідставно є нарахування витрат за ненадані послуги.
Підсумовуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та необхідними послуги зі складання позовної заяви загальною вартістю 1640 гривень, частина з яких підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, —
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково та стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень в рахунок погашення заборгованості за договором №1486430 про надання споживчого кредиту від 09.03.2024 року; судовий збір в сумі 2529,28 гривень (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять гривень 28 коп.) та 1558 гривень (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят вісім гривень) витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим. 2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач – ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя        О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 01.09.2026 року.
01.09.26