Справа № 127/25934/25
Провадження № 22-ц/801/1623/2026
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року | Справа № 127/25934/25 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.,
за участі секретаря судового засідання: Ходакової М.Г. 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач : ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,- 
встановив:
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Вказав, що сторони, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 24.06.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2024 (справа №127/7649/24) було розірвано. У шлюбі в сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. У період перебування у шлюбі ними було придбано різне нерухоме та рухоме майно. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2025 у справі №127/36331/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки проданого нею транспортного засобу - автомобіля BMW 3281, VIN: НОМЕР_1 , 2013 року випуску, який набутий у період перебування у шлюбі, а саме: 255698,50 грн.  Щодо іншого спільного майна сторін питання його поділу та компенсації у справі №127/36331/24 не вирішувалось. До майна яке було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу належить:
- транспортний засіб легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_1 ;
- житлова квартира загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- житлова квартира загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- житлова квартира загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлове приміщення 6Н, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ,;
- нежитлове приміщення 7Н, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;
- житлова квартира загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- нежитлове приміщення 27Н, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;
- нежитлове приміщення 37Н, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .
 Оскільки, майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, хоча  було придбане за рахунок його особистих доходів, що підтверджується трудовими контрактами моряка та розрахунками заробітної плати, тоді як відповідачка ОСОБА_2 під час шлюбу не працювала та коштів на його придбання не надавала. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просив провести поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_1 часки вказаного майна.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2026 року позов ОСОБА_1 задоволено. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнано за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частку транспортного засобу марка MAZDA, модель CX-5, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 3,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 4,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 ;
Визнано за ОСОБА_2 право власності на:1/2 частку транспортного засобу марка MAZDA, модель CX-5, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; 1/2 частку квартири, загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 3,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 4,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, здійснити поділ майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на: житлову квартиру загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; житлову квартиру загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 . Залишити у приватній власності ОСОБА_1 транспортний засіб легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , який за ним зареєстрований. Залишити у приватній власності ОСОБА_2 : житлову квартиру загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; - житлову квартиру загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 .
Суд безпідставно не відступив від принципу рівності часток подружжя, не врахував інтересів неповнолітньої дитини, яка проживає разом із відповідачкою ОСОБА_2 , а також її батьків, які є внутрішньо переміщеними особами. Крім того, апелянтка вважає, що суд не здійснив реального поділу спірного майна між сторонами, оскільки визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 частку кожного об`єкта не припиняє спільної часткової власності та не усуває спір між сторонами. Окрім того, суд не врахував неподільний характер транспортного засобу MAZDA CX-5, не надав належної оцінки можливості закріплення окремих об`єктів майна за кожною зі сторін, не взяв до уваги фактичне проживання відповідачки разом із неповнолітньою дитиною сторін у одній із квартир та утримання спірного майна, саме відповідачкою, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про спосіб поділу спільного майна подружжя.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2024 року у справі №127/7649/24, шлюб між ОСОБА_2 ти ОСОБА_1 , зареєстрований 24.06.2000 Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №276, розірвано.(т.1 а.с.11-13).
Отримання позивачем ОСОБА_1 значних сум доходу у шлюбі підтверджується наданими ним копіями трудових контрактів моряка, укладених з ОСОБА_5 , а також посвідченням особи моряка та розрахунками  заробітної плати (а. с. 21-94).
Сторонами у шлюбі було набуто у спільну сумісну власність нерухоме і рухоме майно .
Згідно копії договору купівлі-продажу №6883 від 05 червня 2001 року(а.с. 146-147 т. 2) ,продавець ОСОБА_6 продала, а покупець ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_11 , загальною площею 70,1 кв. м, у тому числі житловою площею 39,2 кв. м., ринкова вартість якої згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року становить 121 501 грн, що еквівалентно 29 462 дол. США (а.с.101-156 т. 2). 
Згідно копії договору купівлі-продажу від 21 липня 2017 року ОСОБА_8 як продавець, передала у власність ОСОБА_1 , як покупцеві , а він прийняв у власність квартиру , площею 63,9 кв.м. , розташоване в АДРЕСА_4 . (а.с. 48, 49 т. №3).Ринкова вартість її згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року складає 3 514 947 грн. ,що еквівалентно 84 095 дол. (т.3 а.с.1-57)
Згідно копії  договору купівлі-продажу від 31 липня 2017 року ОСОБА_9 , як продавець, передала у власність (продала), ОСОБА_1 , як покупець, прийняв у власність купив нежитлове приміщення №VI, площею 19,5 кв. м., розташоване на 1 поверсі за адресою: АДРЕСА_7 (а. с. 243 т. №1). Ринкова вартість його згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року складає 804 874 грн.(т.1 а.с.209-250)
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 30.04.2024 року ,виданого ВМД за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб- легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , найбільш ймовірна ринкова вартість якого, згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 , станом на 08 липня 2025 року становить 627 882 грн (а.с. т. 1 а.с.95-116)).
Також з копій свідоцтв про право власності на ім`я ОСОБА_2 на нерухоме майно вбачається реєстрація за нею прав власності на житлові і нежитлові приміщення : 
квартиру АДРЕСА_12 , загальною площею 93,5 кв.м, житловою площею 58, 7 кв.м, індексний номер 31456758 від 23.12.2014 (а.с. 46 т. №2). Ринкова вартість її згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року складає 5 340 066 грн. ,що еквівалентно 127 760 дол. США (т.2 а.с.1-54)
квартиру АДРЕСА_13 , загальною площею 93,3 кв. м, житловою площею 58,5 кв.м, ,індексний номер 31461437 від 23.12.2014 (а.с. 204 т. №2). Ринкова вартість її згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року складає 4 030 280 грн. ,що еквівалентно 96 424 дол. США (т.2 а.с.157 - 212)
нежитлове приміщення, №VII на 1 поверсі житлового будинку, площею 19,5 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_8 , індексний номер 31425516 від 22.12.2014 р (а. с. 93 т. №2). Ринкова вартість його згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року складає 800 768 грн (т.2 а.с.55-100 )
комору №ХХVII на 3 поверсі житлового будинку, площею 3,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , індексний номер 31454528 від 23.12.2014 (а.с. 155 т. №1) Ринкова вартість її згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року складає 121 501 грн (т.1 а.с.117-162);
комору №ХХХVII на 6 поверсі житлового будинку, площею 4,3 кв. м. розташовану за адресою: АДРЕСА_10 ,індексний номер 31425127 від 22.12.2014 (а.с. 201 т. №1) Ринкова вартість її згідно звіту про незалежну оцінку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 08 липня 2025 року складає 140 094 грн (т.1 а.с.163-208)
Належність вказаного майна сторонам на праві спільної сумісної власності, його склад та визначену незалежним оцінювачем вартість сторонами не оспорюються.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2025 року у справі №127/36331/24 було стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки реалізованого нею раніше транспортного засобу - автомобілю BMW 328I, VIN: НОМЕР_8 , 2013 року випуску, що був набутий у шлюбі у розмірі 255 698, 50 грн (а.с. 15-18 т. №1).
Задовольняючи позов, суд виходив із того, що спірне майно ,яке було набуте сторонами у період шлюбу з 24.06.2000 року по 30.07.2024 року, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності та підлягає поділу між ними. При цьому суд врахував, що відповідачка ОСОБА_2 не спростувала презумпцію спільності майна подружжя та не надала належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про необхідність відступлення від принципу рівності часток подружжя. Відтак, застосувавши положення статей 60, 69–71 СК України та статей 368, 372 ЦК України, суд виходив із того, що частки сторін у спільному майні є рівними. Визначаючи спосіб поділу спільного сумісного майна шляхом лише визначення їх рівних часток у ньому і визнання за сторонами права власності на них , суд виходив із того, що з огляду на кількість та характер спірних об`єктів поділити їх між сторонами в натурі, щоб частка кожного відповідала 1/2 вартості всього майна, неможливо без виплати відповідної грошової компенсації, і оскільки сторони не заявляли вимог про виплату такої компенсації, суд найбільш доцільним способом поділу визначив визнання за кожною зі сторін права власності на 1/2 частку кожного зі спірних об`єктів.
Колегія суддів вважає, що суд правильно визначив характер спірних правовідносин, встановив належність ,об`єм і неоспорювану сторонами вартість набутого у шлюбі сторонами на праві спільної сумісної власності майна, його склад та вірно виходив із принципу рівності часток подружжя , проте при визначенні способу поділу майна подружжя неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача у вказаний ним спосіб – шляхом визнання за кожною зі сторін права власності на 1/2 частку кожного зі спірних об`єктів. 
У ч.3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.  При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду про рівність часток подружжя у спільно набутому ними в період шлюбу майні, враховуючи положення п.6 ч.1 ст.3 ЦК України що передбачають дотримання судом загальних засад цивільного судочинства у вигляді дотримання справедливості , добросовісності та розумності . При цьому колегія суддів виходить із того, що відповідач не надала суду доказів існування домовленості між з позивачем або шлюбного договору ,а також не довела наявність обставин, що мають істотне значення, що стали б підставою для відступлення від рівності часток ,зокрема ,що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховував, знищував чи пошкоджував спільне майно або витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 
З врахуванням викладеного і того, що збільшення за рішенням суду частки майна дружини є правом ,а не обов`язком суду ,а також значного і переважаючого трудового внеску позивача у створення всього об`єму житлового і нежитлового майна ,що є об`єктом поділу , колегія суддів вважає ,що суд вірно дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення за рішенням суду частки відповідачки і відступу від рівності долей ,а відтак доводи апеляційної скарги щодо цього не заслуговують .Апеляційний суд вважає ,що суд вірно не відступив від рівності часток подружжя у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності . 
Згідно ч.2 ст.364 ЦК України  якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183) цього Кодексу, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ч.2 ст.183 ЦК неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.  Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Суд вказаних положень закону не врахував і залишив поза увагою ,що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1,2 ст.71 СК ), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України ).
Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом ( Постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)).
Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20 дійшов висновку про те, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц (провадження № 61-6575св19) зазначено, що аналіз статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі № 761/18817/17 зазначено : «Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив у судовому рішення, що проведення у цій справі поділу майна подружжя шляхом визначення кожній із сторін ідеальних часток в об`єктах остаточно не вирішить спір між сторонами з огляду на стосунки, які склалися між ними, і неможливість одночасно користуватись об`єктами спільної власності.»
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто, суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема ,щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання(див. пункт27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).
Як вбачається із оскаржуваного рішення ,поділивши майно шляхом визнання за сторонами права власності в рівних частках на кожен об`єкт спільної сумісної власності, суд , при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин вказані норми права і висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду , не застосував ,чим порушив ч.4 ст.263 ЦПК України.
Тим самим , суд фактично не поділив спільне сумісне майно між сторонами , оскільки поділ майна подружжя шляхом визначення кожній із сторін ідеальних часток в об`єктах , фактично є спором про визначення їх часток у спільному майні і не ділить майно в натурі ,не вирішує спір між сторонами з огляду на стосунки, які склались в результаті розірвання шлюбу і приводить до неможливості одночасно користуватись об`єктами спільної власності, чим породжуватиме нові судові спори між ними. 
У цьому контексті заслуговують на увагу доводи апелянтки ОСОБА_2 на те, що суд не надав належної оцінки можливості закріплення конкретних об`єктів за кожною зі сторін. Наявність у складі спільного майна декількох квартир, нежитлових приміщень та транспортного засобу об`єктивно дозволяла суду визначити інший порядок їх розподілу, за якого кожному з подружжя передавалися б конкретні об`єкти, а не ідеальні частки у всьому майні. 
Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не врахував можливість закріплення окремих об`єктів за кожною зі сторін, унаслідок чого визнання за сторонами по 1/2 частці кожного об`єкта не забезпечило реального поділу майна та припинення спору, заслуговують на увагу, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду ,постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права , підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом у справі нового рішення . 
При вирішенні апеляційним судом позовних вимог позивача колегія суддів враховує ,що згідно закону метою поділу майна ,як самостійного позову , є саме остаточне врегулювання спору щодо поділу належного сторонам майна в натурі , а не створення нового режиму спільної часткової власності щодо кожного окремого об`єкта, що породжує виникнення нових спорів між ними.
Тому з врахуванням наявності багатьох об`єктів майна ,що перебуває у спільній сумісній власності сторін і підлягає поділу та неоспорюваної їх вартості .колегія суддів вважає можливим поділити їх в натурі між сторонами із забезпеченням такого варіанту подіолу, що передбачає сплату мінімального розміру грошової компенсації за різницю вартості їх рівних часток. 
Вирішуючи питання про спосіб поділу майна, колегія суддів виходить із того, що рівність часток подружжя має забезпечуватися насамперед рівністю загальної вартості майна, яке передається кожній зі сторін, а не обов`язковим визначенням за кожним із подружжя 1/2 частки у кожному окремому об`єкті.
З урахуванням вартості майна, визначеної відповідно до наданих сторонами звітів про незалежну оцінку, загальна вартість спірного майна становить 16 611 859 грн, у зв`язку з чим вартість майна, яка в ідеалі має припадати кожному з подружжя, становить 8 305 929,50 грн.
При цьому колегія суддів враховує, що квартира АДРЕСА_12 , загальною площею 93,5 кв. м, належить ОСОБА_2 , яка нею користується , вказана квартира є фактичним місцем проживання неповнолітньої дитини сторін — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і має найвищу вартість серед усього майна. За таких обставин передача зазначеної квартири ОСОБА_2 відповідає інтересам дитини, забезпечує стабільність її проживання та виключає необхідність подальшого спільного користування житлом колишнім подружжям.
Водночас , транспортний засіб Mazda CX-5, 2014 року випуску, ринкова вартість якого становить 627 882 грн, доцільно передати у власність ОСОБА_1 . Такий спосіб розподілу не порушує принципу рівності часток, оскільки вартість автомобіля враховується у складі загальної вартості майна, що передається чоловікові.
З урахуванням необхідності максимально наблизити вартість майна, отриманого кожною зі сторін, до вартості її ідеальної частки, ОСОБА_2 доцільно передати: квартиру АДРЕСА_14 загальною площею 93,5 кв. м вартістю 5 340 066 грн, квартиру АДРЕСА_11 , загальною площею 70,1 кв.м вартістю 1 231 447 грн, нежитлове приміщення 6Н за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 804 874 грн, нежитлове приміщення 7Н за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 800 768 грн та нежитлове приміщення 37Н за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 140 094 грн. Загальна вартість майна, що передається ОСОБА_2 , становить 8 317 249 грн.
ОСОБА_1 доцільно передати легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_7 вартістю 627 882 грн, нежитлове приміщення 27Н за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 121 501 грн, квартиру АДРЕСА_13 , загальною площею 93,3 кв.м вартістю 4 030 280 грн та квартиру АДРЕСА_15 вартістю 3 514 947 грн. Загальна вартість майна, що передається ОСОБА_1 , становить 8 294 610 грн.
Таким чином, різниця у вартості майна, переданого ОСОБА_2 , перевищує вартість частини спільного майна лише 11 319,50 грн,яку і необхідно стягнути з останньої у вигляді компенсації .
Такий спосіб поділу є найбільш збалансованим, оскільки одночасно враховує інтереси неповнолітньої дитини, забезпечує передачу квартири площею 93,5 кв. м матері, яка проживає в ній разом із дитиною, передбачає передачу транспортного засобу ОСОБА_1 , забезпечує практично повну рівність вартості майна, що переходить до кожної зі сторін, та дозволяє припинити між сторонами режим спільної власності без створення необхідності подальшого погодження порядку користування кожним окремим об`єктом. За таких обставин саме зазначений спосіб поділу майна найбільшою мірою відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності, забезпечує баланс інтересів обох сторін та відповідає меті судового захисту — остаточному врегулюванню майнового спору між колишнім подружжям.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Враховуючи поділ майна у рівних частках, судовий збір також підлягає стягненню у рівних частках.
ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 15 140 грн, тому з ОСОБА_2 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 7570 грн.
ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 22 710 грн, тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір у 11 355 грн. 
Таким чином, з урахуванням взаємозаліку судових витрат, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 різниця у понесених витратах на сплату судового збору у розмірі 3 785 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України- 

Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2026 року скасувати .
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.
Поділити майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виділивши ОСОБА_1 на праві власності:
- житлову квартиру загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
-житлову квартиру загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , площею 3,7 кв.м.
Залишити у приватній власності ОСОБА_1 транспортний засіб легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , який за ним зареєстрований.
Виділити ОСОБА_2 на праві власності:
- житлову квартиру загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- житлову квартиру загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , площею 19,6 кв.м;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , площею 19,5 кв.м ;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , площею 4,3 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію на користь ОСОБА_1 за різницю у вартості виділеного майна у розмірі 11 319,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у понесених витратах за сплату судового збору у розмірі 3 785 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: Л.О. Голота

В.В. Оніщук