Справа № 357/7923/26
Провадження № 2/357/6237/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Бебешко М. М. ,
при секретарі - Примак А. М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Ларіонов К.О звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.09.2025-100000697 від 18.09.2025 у розмірі 11360,00 грн та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 130,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Споживчий центр» (надалі - Кредитодавець/Позивач) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник/ Відповідач) 18.09.2025 року уклали Кредитний договір (оферти) № 18.09.2025- 100000697 (Надалі - Договір). Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 4000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 18.09.2025, на строк, вказаний в заявці. Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 18.09.2025-100000697 від 18.09.2025 року Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 18/09/2025; 2. Сума Кредиту: 2000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 154 днів з дати його надання 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 18.02.2026; 5. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. 6. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі - «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 7. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми Кредиту та дорівнює 140 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. 9. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - "Комісія за обслуговування", "Комісія") - 140 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. 10. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір. 11. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. 12. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.8% (денна процентна ставка) = (2473.73 / 2000)/ 154 ? 100%. 13. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 19.09.2025 року між Кредитодавцем та Позичальником було укладено додатковий договір за яким Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 1. Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 3000 грн. 00 коп., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші) . 1.2. За даним Додатковим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику 2-й Транш у розмірі 1000 грн. 00 коп. ; дата надання/видачі Кредиту (2-го Траншу) - 19/09/2025. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5354-32XX-XXXX-0619. . Днем надання Кредиту (2-го Траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця . Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику: 5354-32XX-XXXX-0619. Строк, на який надається Кредит (а саме 2-й Транш) - 153 днів з дати його надання. 1.3. Сторони домовились, що Позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов`язаний сплатити Комісію, пов`язану з наданням 2-го Траншу (частини Суми Кредиту) (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 70 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 2-го Траншу (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитодавцем та обліковується в день видачі Траншу, сплачується згідно Графіку платежів. 1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 210 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується Комісія за обслуговування, не змінюються даним Додатковим Договором, Комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 70 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором. 1.6. В зв`язку зі збільшенням Суми Кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового Договору становлять: 0.81% (денна процентна ставка) = (3700.6/3000)/153 ? 100% . При цьому РРПС - 6766%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 6 700 грн. 60 коп., загальні витрати за споживчим кредитом - 3700 грн. 60 коп. 1.7. Сторони домовились за взаємною згодою з дати укладення даного Додаткового Договору викласти пункт Договору, який встановлює розмір та порядок нарахування процентів річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, в наступній редакції: "Сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (по тексту даного договору - "проценти річних"). Кредитодавець має право нараховувати вказані проценти річних, починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання (в тому числі, якщо прострочення виконання виникло до закінчення строку, на який надається кредит) за кожен день прострочення його виконання. Базою нарахування вказаних процентів є сума простроченого грошового зобов`язання, зокрема, сума прострочених Кредиту/ його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). Проценти річних не нараховуються на прострочені раніше нараховані проценти річних. При цьому сторони домовились, що у випадку, якщо розмір процентів річних, нарахованих за один день прострочення, перевищує 45 грн., за даним договором застосовується спеціальна договірна умова по зменшенню процентів річних за відповідний день, а саме розмір річних, які нараховуються за відповідний день, становить 45 грн. Також сторони домовились, що проценти річних не нараховуються, якщо сума простроченого грошового зобов`язання є меншою, ніж 100 грн. Сторони домовились, що Кредитодавець має право вільно здійснювати своє право на застосування та отримання процентів річних, зазначених в даному пункті, як щодо повних сум процентів річних, так і щодо їх частин, як застосовуючи їх (повністю або частково), так і не застосовуючи, що є лише реалізацією Кредитодавцем його права і не є зміною умов договору. Сукупна сума процентів річних та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання його зобов`язань (якщо такі встановлені договором) на підставі даного договору, не може перевищувати максимальне обмеження цієї суми, встановленої законом." 2. Процентна ставка, Проценти, Комісія за надання, встановлені Договором, порядок їх нарахування не змінюються даним Додатковим Договором. Базою розрахунку для нарахування Процентів є Сума Кредиту (усіх наданих Траншів), яка надана та не повернута Позичальником Кредитодавцю. При цьому надання Траншу не змінює процентну ставку, яка застосовується у тому черговому періоді, в якому надається Транш, і Проценти у відповідному черговому періоді рахуються шляхом множення залишку Суми Кредиту (усіх наданих Траншів) на процентну ставку відповідного чергового періоду, у якому надається Транш, яка у цьому черговому періоді є однаковою як до, так і після надання Траншу. 21.09.2025 року між Кредитодавцем та Позичальником було укладено додатковий договір за яким Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 1. Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 4000 грн. 00 коп., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші) . 1.2. За даним Додатковим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику 3-й Транш у розмірі 1000 грн. 00 коп. ; дата надання/видачі Кредиту (3-го Траншу) - 21/09/2025. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту (3-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5354-32XX-XXXX-0619. . Днем надання Кредиту (3-го Траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця . Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику: 5354-32XX-XXXX-0619. Строк, на який надається Кредит (а саме 3-й Транш) - 151 днів з дати його надання. 1.3. Сторони домовились, що Позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов`язаний сплатити Комісію, пов`язану з наданням 3-го Траншу (частини Суми Кредиту) (надалі - Документ сформований в системі «Електронний суд» 08.05.2026 5 "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми 3-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 70 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 3-го Траншу (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитодавцем та обліковується в день видачі Траншу, сплачується згідно Графіку платежів. 1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 280 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується Комісія за обслуговування, не змінюються даним Додатковим Договором, Комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 70 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором. 1.6. В зв`язку зі збільшенням Суми Кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового Договору становлять: 0.81% (денна процентна ставка) = (4907.47/4000)/151 ? 100% . При цьому РРПС - 7566.45%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 8 907 грн. 47 коп., загальні витрати за споживчим кредитом - 4907 грн. 47 коп. 1.7. Сторони домовились за взаємною згодою з дати укладення даного Додаткового Договору викласти пункт Договору, який встановлює розмір та порядок нарахування процентів річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, в наступній редакції: "Сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (по тексту даного договору - "проценти річних"). Кредитодавець має право нараховувати вказані проценти річних, починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання (в тому числі, якщо прострочення виконання виникло до закінчення строку, на який надається кредит) за кожен день прострочення його виконання. Базою нарахування вказаних процентів є сума простроченого грошового зобов`язання, зокрема, сума прострочених Кредиту/ його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). Проценти річних не нараховуються на прострочені раніше нараховані проценти річних. При цьому сторони домовились, що у випадку, якщо розмір процентів річних, нарахованих за один день прострочення, перевищує 60 грн., за даним договором застосовується спеціальна договірна умова по зменшенню процентів річних за відповідний день, а саме розмір річних, які нараховуються за відповідний день, становить 60 грн. Також сторони домовились, що проценти річних не нараховуються, якщо сума простроченого грошового зобов`язання є меншою, ніж 100 грн. Сторони домовились, що Кредитодавець має право вільно здійснювати своє право на застосування та отримання процентів річних, зазначених в даному пункті, як щодо повних сум процентів річних, так і щодо їх частин, як застосовуючи їх (повністю або частково), так і не застосовуючи, що є лише реалізацією Кредитодавцем його права і не є зміною умов договору. Сукупна сума процентів річних та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання його зобов`язань (якщо такі встановлені договором) на підставі даного договору, не може перевищувати максимальне обмеження цієї суми, встановленої законом." 2. Процентна ставка, Проценти, Комісія за надання, встановлені Договором, порядок їх нарахування не змінюються даним Додатковим Договором. Базою розрахунку для нарахування Процентів є Сума Кредиту (усіх наданих Траншів), яка надана та не повернута Позичальником Кредитодавцю. При цьому надання Траншу не змінює процентну ставку, яка застосовується у тому черговому періоді, в якому надається Транш, і Проценти у відповідному черговому періоді рахуються шляхом множення залишку Суми Кредиту (усіх наданих Траншів) на процентну ставку відповідного чергового періоду, у якому надається Транш, яка у цьому черговому періоді є однаковою як до, так і після надання Траншу. Відповідно до п. 3.1 Договору За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо комісія (ї) встановлена(і) договором) Як зазначено в п. 3.2. Договору Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати Кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати Кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5354-32XX-XXXX-0619. Виходячи з положень п. 4.3 Договору Днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця , а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання Кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання Кредиту, днем/датою надання Кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої Кредитодавцем платіжної операції з надання Кредиту не з вини Кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. Неможливість видачі Кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням Позичальника для її отримання у Дату надання/видачі кредиту, зазначену в Заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний Договір є розірваним та припиненим з Дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Сторони домовились, що зобов`язання за договором можуть виконуватись як шляхом перерахування одного, так і шляхом перерахування декількох платежів, однак з дотриманням строків та інших умов виконання зобов`язань, встановлених договором. Відповідно до п. 6.1 Договору Позичальник зобов`язується використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісій - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема, про тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення. Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору, проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Отже, обрахування загальних витрат за споживчим кредитом базуються на припущені, що позичальник буде виконувати свої зобов`язання належним чином, а саме згідно графіку платежів, наведених у заявці кредитного договору. У випадку належного виконання кожного окремого зобов`язання згідно графіку платежів кошти погашали б вимоги позивача у відповідності до частині 1 статті 534 ЦК України, таким чином було б погашено першочергово комісію та проценти, а решта коштів погасила б базу розрахунку. У випадку належного виконання зобов`язання проценти наступного чергового періоду були б обраховані враховуючи зменшену базу розрахунку. Тобто, положення паспорту споживчого кредиту стосовно формули обрахування денної процентної ставки, застосовуючи загальні витрати за споживчим кредитом, були додані у відповідності вимог Закону України "Про споживче кредитування" мають інформаційно-орієнтовний характер, та обраховані з припущенням належного виконання зобов`язання позичальником. Згідно з п. 9.1 Договору у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/ або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до Договору від 18.09.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 4000 грн., ОСОБА_1 18.09.2025 отримав кредитні кошти у розмірі 4000 грн. Отже, позивач констатує факт, що Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало належним чином та в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 11360 грн., що складається з: Тіла кредиту - 4000 грн. Процентів - 3360 грн. Відсотків, нараховані по 625 ст. ЦК України - 4000 грн. ЩОДО ВИЗНАННЯ ВІДПОВІДАЧЕМ БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ Звертаємо увагу суду на тому, що Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 800 грн. від 01.10.2025 року, на суму 840 грн. від 15.10.2025 року, на суму 840 грн. від 29.10.2025 року ЩОДО НАРАХУВАННЯ ВІДСОТКІВ ВІДПОВІДНО ДО 625 СТАТТІ ЦИВІЛЬНОГО КОДЕКСУ УКРАЇНИ Пункт 6.1. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Варто зауважити, що даний пункт виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. У п. 2.1 Рішення від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Вищезазначений підхід до подолання колізії у законодавстві є поширеним у практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначено у рішеннях у справах «Barankevich v. Russia» (заява № 10519/03, п. 15); «ТОВ «Світ розваг» та інші проти України» (заява № 13290/11 та 2 інші заяви, п. 18); «Шкіря проти України» (заява № 30850/11, п. 27); «Панченко та інші проти України» (заява № 66179/14 та інші заяви). Крім того, ЄСПЛ у низці рішень визначив, що ст. 6 (щодо права на справедливий суд), у співвідношенні зі ст. 13 Конвенції (щодо права на ефективний засіб правового захисту), є lex specialis, оскільки вимоги ст. 13 поглинаються більш суворими вимогами ст. 6 (рішення у справах «Baka v. Hungary», заява № 20261/12, п. 181; «Carmelina Micallef v. Malta», заява № 24788/17, п. 43-44). Відповідно до частини 3 статті 1054 Цивільного кодексу України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина друга цієї ж статті вказує, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитний договір з відповідачем був укладений після набрання чинності змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення відсотків за 625 ст. ЦК України є правомірною, з огляду також на те, ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, а тому має перевагу над Цивільним кодексом України яка регулює лише загальні питання щодо правових та організаційних засад споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ "Про споживче кредитування". Зважаючи на викладене, відсотки за 625 статтею Цивільного кодексу України за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2026 року справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.
13 травня 2026 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21 липня 2026 року.
25 травня 2026 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить суд позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» задовольнити частково. Зарахувати раніше сплачені Відповідачем кошти у загальному розмірі 2 480,00 грн (один платіж 800,00 грн та два платежі по 840,00 грн), безпідставно списані компанією на «пролонгації», в рахунок погашення основного тіла кредиту та визначити остаточний залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 520,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог, зокрема щодо стягнення прихованої неустойки (штрафу) під виглядом «відсотків за ст. 625 ЦКУ» у розмірі 4 000,00 грн, додаткових незаконних комісій та штучно нарахованих поза межами строку договору відсотків - відмовити повністю. У задоволенні вимог щодо стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу адвоката - відмовити повністю. Судовий збір розподілити пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
Відзив обґрунтовано тим, що позовні вимоги Відповідач визнає лише частково - в межах реального невиплаченого залишку тіла кредиту (основного боргу) у розмірі 1 520,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог (в частині стягнення прихованої каральної неустойки під виглядом «відсотків за ст. 625 ЦКУ», неправомірно нарахованих договірних відсотків поза межами строку кредитування, незаконних комісій та витрат на правничу допомогу). Позивач здійснив безпідставну правову підміну понять у позовній заяві, штучно перейменувавши заборонений законом штраф на «відсотки за ст. 625 ЦКУ», що свідчить про невідповідність розрахунку фактичним обставинам справи та намагання обійти дію імперативних норм права. Відповідач додатково зазначає, що навіть у випадку застосування ст. 625 ЦК України, нарахування повинно здійснюватися виключно у межах інфляційних втрат та 3% річних, що не відповідає заявленій Позивачем сумі, яка є явно непропорційною та економічно необґрунтованою. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Всі штрафи, пені та інші санкції, нараховані в цей період, підлягають обов`язковому списанню і не можуть бути стягнуті. Оскільки сума 4 000,00 грн за своєю правовою природою та внутрішнім обліком самої компанії є каральною санкцією за прострочення (неустойкою), її стягнення є прямим порушенням закону і не підлягає задоволенню судом. ІІ. Неправовірне зарахування внесених платежів на вигадані послуги «пролонгації» та порушення черговості погашення боргу Відповідач під час користування кредитом діяв добросовісно та здійснив три окремі платежі: один платіж у розмірі 800,00 грн та два платежі по 840,00 грн кожен на загальну суму 2 480,00 грн, розраховуючи на зменшення свого основного боргу. Проте Позивач самовільно списав усі ці 2 480,00 грн у графу «Сплачено процентів» за так звану «пролонгацію» кредиту, залишивши суму основного боргу (тіла) повністю незмінною (4 000,00 грн). У наданому Позивачем розрахунку заборгованості факт внесення цих 2 480,00 грн взагалі прихований і ніяк не відображений у фінальному балансі. При цьому, ознайомлення з текстом Кредитного договору свідчить про те, що кредит надавався на строк 154 дні з остаточною датою виплати 18.02.2026 року, і самим договором було прямо та імперативно встановлено: «Продовження, лонгація, пролонгація строку кредитування, строку виплати кредиту, строку договору не передбачена. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування». Таким чином, Позивач не мав жодного юридичного права створювати в особистому кабінеті штучну технічну послугу пролонгації та списувати туди реальні кошти споживача. Крім того, кредитор не має права змінювати призначення платежу на власний розсуд, що підтверджується загальними принципами цивільного права та судовою практикою. Такі дії порушують баланс інтересів сторін. Додатково Відповідач зазначає: якщо Позивач під час судового розгляду стверджуватиме, що вказані 2 480,00 грн є «поточними договірними відсотками», то таку позицію спростовує елементарний математичний розрахунок самого Позивача. У разі врахування цих коштів як відсотків, фінальна сума вимог у позовній заяві мала б пропорційно зменшитися на 2 480,00 грн. Проте Позивач у позові знову вимагає стягнути і повне тіло (4 000,00 грн), і відсотки у максимальному розмірі. Це беззаперечно доводить, що кошти були навмисно спрямовані на штучну послугу пролонгації з метою утримання балансу основного боргу незмінним, що є прямим порушенням ч. 5 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування». Така діяльність Кредитора є грубим порушенням частини 5 статті 19 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює законну, обов`язкову черговість погашення вимог: спочатку сплачується прострочене тіло та відсотки, далі поточне тіло та відсотки. Кредитна компанія не має права самовільно зараховувати гроші клієнта на вигадані або не передбачені договором послуги, ігноруючи черговість погашення основного боргу. З огляду на це, сплачені Відповідачем 2 480,00 грн мають бути зараховані судом у рахунок погашення реального тіла кредиту: 4 000,00 грн (отриманий кредит) - 2 480,00 грн (внесені платежі) = 1 520,00 грн (залишок основного боргу). ІІІ. Повна правова заборона нарахування договірних відсотків після закінчення строку кредитування У наданих матеріалах справи чітко вбачається, що строк кредитування закінчився (згідно з договором кінцева дата повернення кредиту - 18.02.2026 року). Жодних додаткових угод про продовження строків сторонами не підписувалось. Однак Позивач продовжив нарахування щоденних відсотків за договором МФО й після закінчення строку кредитування, штучно роздувши суму позову. Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення такого строку кредитні відносини переходять у статус простроченого зобов`язання, і кредитор повністю втрачає право нараховувати щоденні відсотки за договором МФО. Нарахування договірних відсотків поза межами строку договору (після 18.02.2026 року) є протиправним. IV. Несправедливі умови договору та наявність незаконних прихованих комісій У наданому Паспорті споживчого кредиту Позивачем прописано «Комісії за обслуговування кредиту» у розмірі 140,00 грн та 210,00 грн за кожен період користування траншами. Відповідно до статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» та чинної практики Верховного Суду, встановлення комісій за послуги, які кредитор вчиняє на власну користь (адміністрування кредиту, ведення справи, облік грошей), суворо забороняється. Ці комісії є прихованим і незаконним збільшенням вартості кредитного продукту. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо вони встановлюють вимогу оплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків від вартості кредиту) у разі невиконання зобов`язань. Вимога МФО стягнути понад 11 000 грн за тіла кредиту в 4 000 грн за наявності часткових оплат є надмірною, грубо порушує принципи розумності, добросовісності та справедливості цивільного законодавства (ст. 3 ЦКУ) і має бути обмежена судом. V. Соціальний статус Відповідача та скрутне матеріальне становище Відповідач наголошує, що невиконання зобов`язань у повному обсязі викликано не злісним ухиленням від сплати боргу, а вкрай важкими життєвими обставинами. Відповідач є особою з інвалідністю 3 групи (інвалідність з дитинства), що підтверджується офіційними медичними документами, посвідченням, а також Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Наразі Відповідач є безробітним, не маючи жодних джерел доходів, крім мінімальних державних соціальних виплат. Згідно з офіційними даними Пенсійного фонду України, розмір щомісячної державної соціальної допомоги Відповідача становить всього 2 595,00 грн, що є значно меншим за встановлений законом прожитковий мінімум та не покриває базових потреб людини з інвалідністю. Стягнення суми позову, яка у багато разів перевищує місячний дохід Відповідача, постави його у критичне матеріальне становище. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦКУ та загальних принципів гуманності, добросовісності і пропорційності цивільного судочинства, суд має повне право врахувати особливий соціальний статус боржника, його тривалу непрацездатність та скрутний майновий стан для суттєвого зменшення або повного скасування додаткових фінансових нарахувань. VI. Заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на оплату послуг адвоката Новікова І.А. Проте, інтереси ТОВ «Споживчий Центр» представляє штатний юрист компанії. Позовна заява є абсолютно типовою, підготовленою за готовим шаблоном, що штампується компанією автоматизовано, де змінюються лише анкетні дані та суми. Згідно з постановами Верховного Суду у справах № 754/3333/19 та № 161/14111/19, витрати на правничу допомогу у малозначних, типових справах МФО мають бути обґрунтованими та співмірними зі складністю справи. Суди касаційної інстанції неодноразово наголошували на необхідності співмірності витрат на правничу допомогу та складності справи, що підлягає оцінці судом у кожному конкретному випадку. Покладання витрат на штатного юриста кредитної компанії на людину з інвалідністю з дитинства, яка не має самостійного заробітку, суперечить засадам розумності. Просить відмовити у стягненні витрат на адвоката в повному обсязі.
01 червня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою останній просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідь на відзив обґрунтована наступним:
Щодо формули денної процентної ставки Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються (...) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/ іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про (...) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; Відповідно до частини 4 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Частиною 1 статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до заявки споживчого кредиту проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Отже, обрахування загальних витрат за споживчим кредитом базуються на припущені, що позичальник буде виконувати свої зобов`язання належним чином, а саме згідно графіку платежів. У випадку належного виконання кожного окремого зобов`язання згідно графіку платежів кошти погашали б вимоги позивача у відповідності до частині 1 статті 534 ЦК України, таким чином було б погашено першочергово комісію та проценти, а решта коштів погасила б базу розрахунку. У випадку належного виконання зобов`язання проценти наступного чергового періоду були б обраховані враховуючи зменшену базу розрахунку. Тобто, положення паспорту споживчого кредиту стосовно формули обрахування денної процентної ставки, застосовуючи загальні витрати за споживчим кредитом, були додані у відповідності вимог Закону України "Про споживче кредитування" мають інформаційно-орієнтовний характер, та обраховуються на припущенні належного виконання зобов`язання позичальником. Щодо процентів за кредитним договором Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі. Про таке зазначено у правових висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17. Вказаних вище висновків ВП ВС також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). ВП ВС вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає. ВП ВС підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання». Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, загальні витрати за споживчим є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Крім того, Відповідач заперечує проти законності розміру процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору. Законом України "Про споживче кредитування" передбачено пункт 5 статті 8, що визначає максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Також, законом України "Про споживче кредитування", передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, яким передбачено наступне: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Слід звернути увагу, що закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набув чинності 24.12.2023. Отже, враховуюячи дату укладення кредитного договору, денна процентна ставка передбачена договором є застосованою та законною. Щодо розрахунку заборгованості Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Відповідно до позиції Верховного Суду, котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі №367/4970/13-ц, провадження №61-19992св18, заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Крім цього, також варто звернути увагу на вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02 жовтня 2018 року , №917/1307/18 від 23 жовтня 2019 року. Окрім того, відповідно до п. 62 Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Згідно пункту 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено порядок розкриття банками банківської таємниці, зокрема, за рішенням суду. Таким чином, виписка по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом. Окрім того, згідно пункту 5 ч. 1 статті 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг. Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору Відповідач не заявляв. Щодо комісії Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Відповідно до заявки кредитного договору зазначено: «Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит». Отже, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: 1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, 4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.06.2026 7 Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про наступне. Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день розгляду справи, пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зауважила, що немає підстав вважати умову конкретного кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом нікчемною ані з огляду на приписи статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ані з огляду на приписи статті 228 ЦК України. Ця умова є недійсною як оспорювана. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.
05 червня 2026 року на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким останній просить суд Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити ЧАСТКОВО. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.09.2025-100000697 виключно в розмірі 6 509,60 грн. У разі застосування судом імперативної правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 щодо припинення нарахування процентів після закінчення визначеного договором строку - обмежити нарахування процентів виключно початковим строком дії договору та зменшити остаточну суму стягнення до мінімально можливого рівня на розсуд суду. В іншій частині позовних вимог на суму 4 850,40 грн - ВІДМОВИТИ. Судовий збір покласти на Відповідача ПРОПОРЦІЙНО до розміру задоволених вимог на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи скрутний майновий стан Відповідача та статус особи з інвалідністю з дитинства. Повністю відмовити Позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.
Заперечення на відповідь на відзив обґрунтована наступним:
1. Щодо нікчемності комісії за обслуговування кредиту та спростування посилань Позивача на Постанову ВП ВС від 13.07.2022 року У своїй Відповіді на відзив Позивач намагається обґрунтувати законність нарахування «комісії за обслуговування» (у розмірі 280,00 грн за кожен 14-денний період користування кредитом). При цьому Позивач посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17, стверджуючи, що зазначена комісія є «оспорюваною», а не нікчемною, і Відповідач нібито не має права заявляти про її недійсність без подання окремого позову. Зазначене твердження Позивача є грубою правовою маніпуляцією та спробою ввести суд в оману. Постанова Великої Палати ВС від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 стосувалася кредитних правовідносин, які виникли у 2013-2016 роках, тобто задовго до набрання чинності суттєвими змінами у спеціальному законодавстві України. Кредитний договір № 18.09.2025-100000697 між сторонами було укладено 18.09.2025 року. На момент його укладення діяла імперативна норма частини 2 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону № 891-IX, який набрав чинності 08.01.2021 року): «Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про споживче кредитування плату за розгляд заяви про надання кредиту, за адміністрування кредиту, за обслуговування кредитної заборгованості, за розрахунково-касове обслуговування тощо. Умови договору про споживче кредитування, які передбачають сплату споживачем таких платежів, Є НІКЧЕМНИМИ». Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, визнання судом нікчемного правочину (чи його окремої умови) недійсним не вимагається. Нікчемна умова договору є недійсною з моменту укладення договору в силу прямої вказівки закону. Окремо слід наголосити на застосуванні судом принципу "contra proferentem" (тлумачення сумнівів проти автора договору), який є усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, Постанови ВС від 18.04.2018 р. у справі № 753/11000/14-ц та від 02.05.2018 р. у справі № 910/16011/17). Оскільки Кредитний договір є договором приєднання, розробленим виключно Позивачем, будь-які неоднозначні, несправедливі чи приховані умови (включаючи плату за адміністрування кабінету) повинні тлумачитися судом виключно на користь слабшої сторони - споживача. Фінансова установа не може отримувати вигоду зі створених нею ж протиправних умов. Таким чином, приховані комісії Позивача під виглядом «надання інформаційної підтримки, онлайн-платежів чи відновлення паролів» є нікчемними в силу закону, не створюють жодних юридичних наслідків і мають бути повністю відхилені та виключені судом із загальної суми стягнення. 2. Щодо порушення імперативної черговості погашення вимог та безпідставного застосування ст. 534 ЦК України Позивач у тексті своєї відповіді (а також у доданому розрахунку) прямо визнає, що керувався статтею 534 ЦК України та спрямовував внесені Відповідачем кошти першочергово на погашення вищевказаних «комісій та інших витрат». Внаслідок цього сума основного боргу (тіло кредиту) штучно не зменшувалася. Позивач навмисно ігнорує той факт, що стаття 534 ЦК України є загальною нормативною базою. Проте у сфері споживчого мікрокредитування діє спеціальна імперативна норма - Стаття 19 Закону України «Про споживче кредитування», яка чітко встановлює черговість погашення: 1) у першу чергу - прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу - поточна сума кредиту та поточні проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу - неустойка (штраф, пеня). Згідно з усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, принцип lex specialis derogat legi generali - спеціальний закон скасовує дію загального), норми спеціального Закону України «Про споживче кредитування» мають безумовний пріоритет над загальними нормами ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України, не допускаються дії осіб, що вчиняються з наміром заподіяти шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Навмисне ігнорування Позивачем імперативної черговості погашення боргу та першочергове спрямування коштів Відповідача на нікчемні комісії є очевидним проявом недобросовісності та зловживання правом з боку фінансової установи з метою штучного формування надвисокої заборгованості. Спрямування коштів Відповідача на погашення вигаданих нікчемних комісій замість першочергового зменшення тіла кредиту є незаконними діями з боку фінансової установи. 3. Обґрунтований Контррозрахунок заборгованості з боку Відповідача Заперечуючи проти наданого Позивачем математичного розрахунку, Відповідач, на виконання процесуального обов`язку, визначеного постановами Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 та від 14.07.2020 року у справі № 367/4970/13- ц, надає суду власний детальний контррозрахунок заборгованості. Відповідач підтверджує, що здійснив на користь Позивача три окремі платежі: один платіж у розмірі 800,00 грн та два платежі по 840,00 грн кожен, що разом становить 2 480,00 грн. Розрахунок проведено на основі фактичних умов договору (Транш 3 від 21.09.2025 року): - Реальне отримане тіло кредиту: 4 000,00 грн. - Індивідуальна денна ставка: 0,81% на день (Пункт 1.6 Додаткової угоди). - Строк нарахування, заявлений Позивачем: 154 дні (з 18.09.2025 року по 18.02.2026 року). Покроковий перерахунок правомірних вимог: 1 Основна сума (Тіло кредиту): 4 000,00 грн (сума коштів, яку Відповідач дійсно отримав на картку). 2 Комісія за обслуговування кредиту: 0,00 грн. (Позивач вимагає 3 080,00 грн, що є незаконним, оскільки така комісія прямо заборонена ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» і є нікчемною). 3 Проценти за користування кредитом: 4 989,60 грн. (Розраховано за формулою: 4 000,00 грн тіла * 0,81% на день * 154 дні прострочення). 4 Усього правомірно нараховано за договором: 4 000,00 грн + 4 989,60 грн = 8 989,60 грн. 5 Зарахування фактично здійснених виплат: - 2 480,00 грн. (Відповідач чесно сплатив цю суму трьома платежами: 800,00 грн, 840,00 грн та 840,00 грн). ОСТАТОЧНИЙ ЗАКОННИЙ БОРГ (чистий залишок): 8 989,60 грн (нараховано) мінус 2 480,00 грн (сплачено) = 6 509,60 грн. Таким чином, вимоги Позивача в частині стягнення надлишкових 4 850,40 грн (11 360,00 грн - 6 509,60 грн) є повністю безпідставними та незаконними. 4. Щодо майнового стану Відповідача, принципу пропорційності та безпідставності вимог про стягнення витрат на правничу допомогу Додатково Відповідач звертає увагу суду на свій майновий стан та соціальний статус. Відповідно до офіційних даних Головного управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства. Його щомісячний дохід становить виключно 2 500,00 грн. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі "Спорронг і Лоннрот проти Швеції"), у кожній справі має бути дотриманий принцип "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу та захистом фундаментальних прав особи. Стягнення з Відповідача, який є особою з інвалідністю з дитинства та має вкрай обмежений дохід, неправомірно нарахованих МФО сум (комісій) покладе на нього надмірний та неспівмірний індивідуальний тягар, що прямо суперечить принципам справедливості, добросовісності та гуманізму, закріпленим у ст. 3 ЦПК України. За таких умов, спроба Позивача стягнути надлишкові кошти, а також намір заявити до стягнення додаткові витрати на правничу допомогу є абсолютно неспівмірними. Більше того, представник Позивача - Ларіонов Костянтин Олександрович та Новіков Ігор Андрійович є штатним працівником (юрисконсультом) ТОВ «Споживчий центр», що підтверджує (корпоративна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Відповідно до правової позиції Верховного Суду (зокрема, Постанови Великої Палати ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та Постанови ВС від 09.10.2019 року у справі № 826/13113/16), витрати на правничу допомогу, надану штатним працівником юридичної особи, підлягають відхиленню, оскільки ведення судових справ є безпосереднім посадовим обов`язком такого працівника, за що він отримує фіксовану заробітну плату.
В судове засідання 20 липня 2026 року сторони та їх представники не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені судом своєчасно та належним чином. 
Представник позивача у поданих до суду завах по суті просив суд розглядати справу за його відсутності.
Відповідач 21 липня 2026 року звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково в межах суми, викладеної у запереченні на відповідь на відзив. 
За таких обставин суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у справі без участі сторін, за наявними у матеріалах справи доказами.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
18 вересня 2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 18.09.2025-100000697, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 2000,00 грн, строком на 154 дні. Дата повернення кредиту 18.02.2026. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі - «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 7. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми Кредиту та дорівнює 140 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. 9. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - "Комісія за обслуговування", "Комісія") - 140 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. 10. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір. 11. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. 12. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.8% (денна процентна ставка) = (2473.73 / 2000)/ 154 ? 100%. 13. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6414.64% . Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 4473 грн. 73 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 2473 грн. 73 коп.
19 вересня 2025 року сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 3000 грн. 00 коп., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші) . Сторони домовились, що Позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов`язаний сплатити Комісію, пов`язану з наданням 2-го Траншу (частини Суми Кредиту) (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 70 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 2-го Траншу (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитодавцем та обліковується в день видачі Траншу, сплачується згідно Графіку платежів. 1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 210 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується Комісія за обслуговування, не змінюються даним Додатковим Договором, Комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 70 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором. В зв`язку зі збільшенням Суми Кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового Договору становлять: 0.81% (денна процентна ставка) = (3700.6/3000)/153 ? 100% . При цьому РРПС - 6766%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 6 700 грн. 60 коп., загальні витрати за споживчим кредитом - 3700 грн. 60 коп.
21 вересня 2025 року сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 4000 грн. 00 коп., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші) . За даним Додатковим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику 3-й Транш у розмірі 1000 грн. 00 коп. ; дата надання/видачі Кредиту (3-го Траншу) - 21/09/2025. Сторони домовились, що Позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов`язаний сплатити Комісію, пов`язану з наданням 3-го Траншу (частини Суми Кредиту) (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми 3-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 70 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 3-го Траншу (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитодавцем та обліковується в день видачі Траншу, сплачується згідно Графіку платежів. 1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 280 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. У зв`язку зі збільшенням Суми Кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового Договору становлять: 0.81% (денна процентна ставка) = (4907.47/4000)/151 ? 100% . При цьому РРПС - 7566.45%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 8 907 грн. 47 коп., загальні витрати за споживчим кредитом - 4907 грн. 47 коп.
Кредитний договір зі його доповненнями було укладений в електронному вигляді шляхом підписання одноразовими електронними ідентифікаторами Е544, К746, К823, відповідно до Закону України «Про електронну комерцю».
Згідно з п. 3.1, 3.2 Пропозиції на укладення кредитного договору (оферти), кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1, 4.2 Пропозиції на укладення кредитного договору (оферти), кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5354-32XX-XXXX-0619.
На виконання умов договору відповідачу 18 вересня 2025 року було надано кредитні кошти в розмірі 2000,00 гривень що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 22 квітня 2026 року. 21 вересня 2025 року було надано кредитні кошти в розмірі 1000,00 гривень що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 22 квітня 2026 року.
Відомості про відповідача було ідентифіковано через отримання інформації з центрального вузла система BANK ID НБУ на електронний запит на ідентифікацію. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором 18.09.2025-100000697 від 18.09.2025 року, станом на 23.04.2026, сума наданого кредиту 4 000.00 грн. Загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 11 360.00 грн, яка в свою чергу, складається із: основного боргу в сумі 4 000.00 грн, залишку відсотків в сумі 3 360.00 грн, залишок відсотків за ст. 625 ЦК України в сумі 4 000.00 грн, залишку комісій в сумі 0.00 грн залишку штрафів в сумі 0.00 грн.
При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у заявці приєдналася до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Вищевказаний кредитний договір № 03.12.2024-100000102 від 03.12.2024 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19).
Отже, вказаний кредитний договір № 18.09.2025-100000697 від 18.09.2025 укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , з доповненнями до нього вді 19.09.2025 та від 21.09.2025, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач, подаючи заперечення на відповідь на відзив просив суд позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача 6 509,60 грн, так як ним в рахунок погашення боргу було сплачено 2 480,00 грн, а позивачем всього мало бути нараховано заборгованість на суму 8 989,60 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 000,00 грн та заборгованість за процентами в сумі 4 989,60 грн. 
Суд частково погоджується з доводами відповідача про зменшення загальної суми заборгованості з урахуванням наступного:
Позивачем виплачено відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 4 000,00 грн, що не спростовується відповідачем та фактично підтверджується останнім.
Згідно додаткового договору між сторонами від 21 вересня 2025 року, сторонами змінено розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового Договору становлять: 0.81% (денна процентна ставка) = (4907.47/4000)/151 ? 100% . 
У зв`язку з тим, що сторонами погоджено розмір кредиту в сумі 4000,00 грн; строк кредитування на 154 дні; процентну ставку в розмірі 0,81 % від загальної суми кредиту в сумі 4000,00 грн, суд вважає, що розмір відсотків за користування кредитом має становити 4989,60 грн. До такого висновку суд прийшов обрахувавши розмір відсотків за наступною формулою: 4000,00 грн х 0,0081 (0.81%) х 154 дні = 4986,60 грн.
Саме таким, на думку суду, має бути розмір нарахованих відсотків за користування кредитом. З урахуванням тіла кредиту розмір заборгованості має становити 8989,60 грн (4000,00 грн + 4989,60 грн).
Судом встановлено, і не оспорюється сторонами те, що відповідач в рахунок погашення заборгованості сплатив 2480,00 грн трьома платежами, а саме по 800,00 грн, 840,00 грн та 840,00 грн.
Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем має становити 6509,60 грн (8989,60 грн - 2480,00 грн).
З приводу нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України на суму 4000,00 грн суд зазначає наступне:
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україну запроваджено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року та затверджено відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року. В подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався Верховною Радою України. Станом на день розгляду справи судом воєнний стан в Україні триває.
За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача та вважає незаконним нарахування позивачем відсотків за користування за кредитним договором відповідно до вимог статті 625 ЦК України.
Суд не бере до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності нарахувань відсотків за ст. 625 ЦК України та не заявлення з цього приводу позовних вимог, так як відповідно до розрахунку заборгованості станом на 23.04.2026, та обставинам, викладеним у позовній заяві, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 18.09.2025 становить 11360,00 грн, та включає в себе основний борг в сумі 4000,00 грн, залишок відсотків сумі 3600,00 грн та залишок відсотків за ст. 625 ЦК України в сумі 4000,00 грн.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2025 року, з урахуванням доповнень до нього від 19 вересня 2025 року та від 21 вересня 2025 року, в загальній сумі 6509,60 грн.
Інша сума заборгованості за кредитним договором є недоведеною позивачем, так як не підкріплена документально підтвердженими доказами.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - ч.1 ст. 133 ЦК України.
Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів - ч.2 ст. 140 ЦК України.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представником позивача надано до суду докази понесення витрат на оплату судового збору в сумі 2662,40 грн. та на оплату поштової кореспонденції за направлення н адресу відповідача позовної заяви з додатками на суму 130,00 грн.
Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1525,56 грн, грн та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення в сумі 74,49 грн, що становить 57,30% від розміру задоволених судом позовних вимог .
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ЦК України, ст.ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.09.2025-100000697 від 18.09.2025, з урахуванням доповнень до нього від 19 вересня 2025 року та від 21 вересня 2025 року, в загальній сумі 6509,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1525,56 грн та витрати, пов`язані з надсиланням відповідачу позовної заяви з додатками, в сумі 74,49 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр». Місцезнаходження: вулиця Саксаганського, 133-А, місто Київ, 01032. Код ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 . 

Суддя 	М. М. Бебешко