Справа № 734/3201/26
Провадження № 2-а/734/21/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

09 вересня 2026 року | | селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Бараненко С.М.,
за участю:
секретаря судових засідань - Чумак С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Івженко Світлани Станіславівни до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7545256 від 14.07.2026 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7545256 від 14.07.2026 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, мотивуючи позов зокрема тим, що 14 липня 2026 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) керував автомобілем INFINITI FX37, державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався в населеному пункті в селі Гарбузин на автодорозі М01, 76 км, де був зупинений поліцейським 2 взводу 1 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капралом поліції Прокофєвим Максимом Олександровичем та звинувачений у порушенні швидкісного режиму на понад 20 км/год, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.
Позивачу було повідомлено про фіксацію перевищення швидкісного режиму здійснено приладом TRUCAM 11 LTI 20/20 TC008431, який визначив швидкість руху автомобілем, яким керував Позивач, 101 км/год.
Заперечення Позивача про швидкість руху автомобіля, яка не перевищувала 60 км/год та порушення зняття замірів приладом TRUCAM, який знаходиться в руках поліцейського та не зафіксований статично, що підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в автомобілі INFINITI FX37, державний номерний знак НОМЕР_1 , не було прийнято до уваги та складено постанову серія ЕНА №7545256 (накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 1 ст. 122 КУПАП).
Вищезгадана Постанова була винесена із істотним порушенням прав Позивача на захист та правових гарантій. Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено.
За таких умов Позивач не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.
Відеозаписом, що зроблено відеореєстратором, встановленим в автомобілі INFINITI FX37, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується, що в момент руху автомобіля, швидкість була в межах 43-57 км/год (00:00-00:08 секунди відеозапису з автомобіля).
Також на 00:35 секунді відеозапису зафіксовано як капрал поліції Прокофєв М.О. називає швидкість руху автомобіля 101 км/год, при цьому інший поліцейський, який не представився, опускає руки, в яких тримає прилад TRUCAM.
Перед складанням оскаржуваної Постанову, не надано можливості Позивачу приєднати до справи свої докази відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, письмово висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення. Ніяких пояснень у Позивача не відбиралося, а на зауваження Позивача про порушення фіксування швидкісного режиму приладом який не зафіксований статично, а знаходиться в руках поліцейського, що підтверджується судовою практикою, до уваги не прийнято. У оскаржуваній Постанові ніяким чином пояснення Позивача та незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені.
Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Стороною відповідача надано суду відзив на позовну заяву з доказами зазначеними у відзиві.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та дослідженим доказам, суд зазначає наступне.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Нормами ч. 3 ст. 73 КАС України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19, зводиться до того, що: ч. 2 ст. 77 КАС покладено обов`язок доказування відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Відповідно ст. 69 ч. 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З оскаржуваної постанови серії ЕНА 7545256 винесеної відносно ОСОБА_1 вбачається, що 14.07.2026 року о 05:48:23 с. Гарбузин дорога М01 76 км. водій керував ТЗ Infiniti FX37, номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті с. Гарбузин на а/д М01 76 км на ділянці дороги, що позначена дорожнім знаком 5.49 та рухався зі швидкістю 101 км/год., чим порушив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год. Зафіксовано приладом Trucam ІІ LTI 20/20 ТС008431, чим порушив п.12.4 ПДР – порушення швидкісносного режиму в населених пунктах. Передбачнена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Прийняте по справі рішення, адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. 
Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Положення статті 251 КУпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
В даному випадку перевищення швидкості зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху Trucam ІІ LTI 20/20 ТС008431.
Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 22-01/36597 від 09 червня 2026 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСam ІІ LTI 20/20 ТС008431 за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач та дане свідоцтво дійсне до 09 червня 2027 року. Діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. 
Згідно технічних характеристик, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСam LTI 20/20 дозволяє вимірювати швидкість руху т/з на дистанціях від 15,5 до 1200 метрів.
Отже, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСam ІІ LTI 20/20 ТС008431, станом на 14.07.2026 відповідав вимогам технічної документації на вимірювач. Вказаний вимірювач швидкості згідно технічних характеристик може використовуватись і в ручному режимі також, і при використанні в ручному режимі, максимальна похибка становить ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
Згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI» 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.
Суд зазначає, що прилад TruCam LT1 20/20 000/44 не є автоматичним засобом вимірювальної техніки.
Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.
Вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» отримав сертифікат відповідності.
В підтвердження правомірністі винесеної постанови, представник відповідача надав суду, як докази, зокрема диск з відеозаписом та фото з приладу TruСam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС008431.
На фото- та відеозаписі чітко зафіксовано рух автомобіля Infiniti FX37, номерний знак НОМЕР_1 , швидкість руху (101 км/год), а також відображено місце вчинення правопорушення, а саме 76 км автомобільної дороги М-01 с. Гарбузин. В період фіксації перевищення швидкості зазначеного автомобіля, перед вказаним автомобілем на незначній відстані в тій же полосі в попутному напрямку їхав ще один автомобіль та розміщувався пішохідний перехід.
Натомість стороно позивача надано суду як доказ відео, що зафіксовано на відеореєстраторі, встановленому в автомобілі INFINITI FX37, державний номерний знак НОМЕР_1 , і позивач в позові зазначає, що в момент руху автомобіля, швидкість згідно вказаного відеозапису була в межах 43-57 км/год (00:00-00:08 секунди відеозапису з автомобіля).
Дійсно, на відео з відеореєстратора наданою стороною позивача, як доказ, зафіксовано швидкість руху автомобіля, як зазначено в позові, в межах 43-57 км/год, але стороною позивача чомусь надано частину відеозапису, коли як зафіксовано на відео, вже видно екіпаж поліції, що стоїть на обочині, а попереду перед автомобілем під керуванням позивача відсутній на незначній відстані на тій же полосі руху інший автомобіль, що рухається в попутному напрямку і пішоходний перехід, але які зафіксовані на відеозаписі з приладу TruСam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС008431 під час фіксації перевищення швидкості позивачем. Стороною позивача не надано суду відеозапису з відеореєстратора автомобіля з самого початку в`їзду в населений пункт с. Сираї, щоб довести, що він дійсно рухався по населеному пункту с. Сираї до самої зупинки його працівниками поліції, з дотриманням швидкісного режиму, а тільки надано суду певний фрагмент відеозапису перед зупинкою позивача працівниками поліції, де звісно швидкість руху автомобіля потрібно знижувати, щоб зупинитися на вимогу працівників поліції. 
Вказаний доказ, поданий стороною позивача, спростовується наданим суду доказом зі сторони відповідача, а саме диском з відеозаписом та фото з приладу TruСam ІІ LTI 20/20, серійний № ТС008431, де чітко зафіксовано швидкість руху автомобіля Infiniti FX37, номерний знак НОМЕР_1 , швидкість руху (101 км/год), а також відображено місце вчинення правопорушення, а саме 76 км автомобільної дороги М-01 с. Гарбузин, і в момент фіксації швидкості руху перед автомобілім під керуванням позивача по тій же полосі руху на незначеній відстані рухається інший легковий автомобіль і знаходиться пішохідний перехід, а на відеодоказу цей момент відсутній, з чого можна зробити впевнений висновок, що працівниками поліції перевищення швидкості позивачем відбулося раніше по часу і в іншому місці, чим на відеозаписі наданому стороною позивача, який він надав суду для покращення свого процесуального становища саме частину відеозапису з швидкістю руху автомобіля під його керуванням в межах 43-57 км.
Суд, виходячи із встановлених у справі обставин та досліджених доказів, не вбачає протиправності у діях відповідача під час винесення оскаржуваної постанови, натомість вбачає відсутність усвідомлення позивачем своєї відповідальності за керування ним транспортним засобом з перевищенням швидкості та подаючи певні докази, намагання уникнути відповідної адміністративної відповідальності за скоєне.
Також суд вважає необгрунтованими доводи сторони позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та не надання можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП.
Стороною позивача не надано суду доказів, що стороною відповідача якимось чином чинилися перешкоди у користуванні своїми правами, у тому числі обмеженні у праві подавати докази, заявляти клопотання, отримувати правову допомогу. 
З огляду на наведені обставини у суду не має правових та об`єктивних підстав поставити під сумнів дії поліцейських під час оформлення правопорушення, скоєного позивачем.
Посилання сторони позивача в позовній заяві на постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 року по справі № 441/724/25 та від 18.07.2024 р. по справі № 161/8600/24, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ та, виходячи з норм ч. 5 ст. 242 КАС України, їх висновки не є обов`язковими для врахування.
За встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанов відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкцій вказаних статтей.
Аналізуючи вищевикладене, суд остаточно приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7545256 від 14.07.2026р., винесену капралом поліції 2 взводу 1 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Прокофєвим Максимом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень, необхіно залишити без змін, а позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Івженко Світлани Станіславівни до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7545256 від 14.07.2026 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, – залишити без задоволення.
Так як в задоволенні позову відмовлено, то витрати на правову допомогу понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають. 
Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 7, 245, 222, 251, 258, 268, 280 КУпАП, ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України суд, - 

У Х В А Л И В:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7545256 від 14.07.2026р., винесену капралом поліції 2 взводу 1 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Прокофєвим Максимом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень, – залишити без змін, а позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Івженко Світлани Станіславівни до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7545256 від 14.07.2026 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Козелецький районний суд.
Рішення в повному обсязі виготовлено 14 вересня 2026 року.

Головуючий: Сергій БАРАНЕНКО