Сарненський районний суд 
Рівненської області 
________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 572/1767/26 
Провадження № 2/572/1783/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2026 року Сарненський районний суд Рівненської області
у складі судді Ведяніної Т.О.,
за участю секретаря судових засідань Мороз Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №16.07.2025-100001406 від 16.07.2025 року у розмірі 16600 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 16.07.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем був укладений кредитний договір №16.07.2025-100001406 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачеві кредит у розмірі 6000 грн., строком на 217 днів із процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит., комісія пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та складає 540 грн. Свої зобов`язання по Договору позивач виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти, що підтверджується квитанцією. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує у зв`язку з чим утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 6000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 9300 грн., комісія (пов`язаної з надання кредиту)- 540 грн., додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості- 1080 грн., неустойки 3000 грн.
Враховуючи викладене, ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості за кредитом.
Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано.
Клопотань сторонами заявлено не було.
Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту.
Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту.
Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Судом встановлено, що 16.07.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №16.07.2025-100001406 шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачеві кредит у розмірі 6000 грн. строком на 217 днів із процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит., комісія пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та складає 540 грн. Дата повернення кредиту- 17.02.2026 року. Кошти надавалися шляхом безготівкового зарахування коштів на належну ОСОБА_1 банківську картку реквізити, зазначені останньою у заявці на отримання кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається, вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, який був надісланий останній на фінансовий номер телефону.
Як вбачається з довідки платіжної системи «ІPAY», ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало шляхом перерахування 16 липня 2025 року , грошових коштів в розмірі 6000 грн., з призначенням платежу «видача за договором №16.07.2025-100001406 на картковий рахунок : НОМЕР_1 .
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 16600 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000 грн. , заборгованості за відсотками у розмірі 9300 грн., комісії 1620 грн., штрафів -3000 грн. 
Проценти по кредиту були нараховані в межах дії кредитного договору.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на спростування вимог позивача щодо наявних зобов`язань за кредитним договором. 
На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач має зобов`язання перед позивачем за невиконання умов договору про споживчий кредит №16.07.2025-100001406 від 16.07.2025 року.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісії підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 3000 грн., суд виходить з наступного.
Позивач в позовній заяві зазначає, що при стягненні пені підлягає до застосування норми Закону України «Про споживче кредитування» як спеціального закону, а не положення ЦК України.
Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово робила висновки про те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України(постанова від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Тому положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України підлягають безумовному застосуванню при вирішенні існуючих між сторонами правовідносин.
Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час.
Зважаючи, що Кредитний договір №16.07.2025-100001406 укладений 16.07.2025 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, відповідач звільнений від обов`язку сплати неустойки.
Тому суд, у стягненні з відповідача 3000 грн. неустойки відмовляє.
Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16920 грн.
Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем в сумі 2662,40 грн. і документально підтверджені платіжною інструкцією №СЦ00092804 від 02.04.2026 року, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2261,43 грн.(16920 х2662,40:19920=2261,43) .
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,-
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (вул.Саксаганського,133-А м.Київ, 01032, ЄДРПОУ: 37356833) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 16920 (шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок заборгованості за кредитним договором №16.07.2025-100001406 від 16.07.2025 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2261 (дві тисячі двісті шістдесят одна) гривень 43 копійок судових витрат.
Рішення може бути оскарженим в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: