П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/25415/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна 
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В. 
11 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком з 18 жовтня 2024 року із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити їй пенсію за віком та здійснити нарахування і виплату пенсії за віком, з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки (за три календарних роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком), починаючи з 18 жовтня 2024 р. з урахуванням різниці, що вже була виплачена.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що з 05.09.2006 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
18 жовтня 2024 позивач звернулася до відповідача із заявою довільної форми, в якій зазначила, що отримує з 2006 р. пенсію за вислугу років, як працівник освіти, має 25 років трудового стажу. Дану пенсію їй призначено на підставі пункту "е" статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення". Зазначила, що має понад 30 років загального трудового стажу та досягла 60 років, а тому має всі підстави на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058). Факт наявності у неї загального трудового стажу підтверджують документи особової справи. Просила призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 та звернула увагу на те, що просить саме призначити їй пенсію за віком, а не перевести на інший вид пенсії як про це зазначено в ч.3 ст.45 Закону № 1058. Крім того, просила в формулі розрахунку пенсії за віком враховувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2021-2023 роки.
18 листопада 2024 року відповідач листом надав відповідь на звернення позивача від 18.10.2024 (вх. № 26205/A-0600-24 від 21.10.2024) з питання пенсійного забезпечення та повідомив, що воно розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян".
Крім того, повідомив, що ОСОБА_1 з 05.09.2006 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яку обчислено за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", далі - Закон. За матеріалами електронної пенсійної справи позивач є працюючою особою. Роз`яснено, що частиною 3 статті 45 Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що матеріали справи не містять докази звернення позивача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії. Надання заяви невстановленого зразка позивачем не спричиняє обов`язку у суб`єкта владних повноважень прийняти за результатами її розгляду рішення.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" урегульовано Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 1.1. зазначеного Порядку заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно пункту 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Суд першої інстанції погодився з позицією пенсійного органу, що подання заяви довільної форми не породжує обов`язку прийняти розпорядче рішення по суті відповідно до Порядку № 22-1.
Проте такий підхід суперечить принципу верховенства права та актуальній практиці Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17 Верховний Суд вказав, що вирішальним при розв`язанні спірних правовідносин є саме зміст заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. 
Намір ОСОБА_1 отримати призначення пенсії за віком у її заяві викладений чітко й недвозначно. 
Аналогічний підхід щодо неприпустимості надмірного формалізму у соціальних спорах застосовано Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20, від 09 серпня 2023 року у справі № 520/5045/2020 та від 22 листопада 2023 року у справі № 300/3457/20.
Відмовивши позивачу в розгляді її заяви по суті через невідповідність встановленому бланку та розглянувши її в порядку Закону України "Про звернення громадян", відповідач допустив надмірний формалізм, що призвело до порушення конституційних гарантій позивача на соціальний захист. 
Більше того, відповідно до Порядку № 22-1, розгляд заяви про призначення пенсії мав завершитися прийняттям індивідуального правового акта (рішення про призначення або про відмову в призначенні із зазначенням причин та порядку оскарження), чого відповідач протиправно не зробив.
Оскільки пенсійний орган повністю ухилився від проведення встановленої Порядком № 22-1 процедури, не сформував пенсійну справу та не здійснив оцінку наявних матеріалів, належним та вичерпним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача виконати свій обов`язок — розглянути заяву від 18 жовтня 2024 року відповідно до вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 та прийняти відповідне рішення за результатами цього розгляду. 
При цьому, з метою забезпечення реального захисту прав позивача та недопущення повторного порушення з боку відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2024 року, відповідач зобов`язаний виходити з того, що її звернення є призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV вперше, а не переведенням з одного виду пенсії на інший у розумінні частини 3 статті 45 цього Закону. 
Такий висновок відповідає усталеній та обов`язковій до застосування судовій практиці. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17 встановила, що у разі першого звернення за призначенням пенсії за віком особи, яка раніше отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, мають застосовуватися положення частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV. 
Відтак, що при обчисленні пенсії позивачки наявні підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії — тобто за 2021-2023 роки.
З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції не надав належної правової оцінки факту невиконання відповідачем свого обов`язку та прояву ним надмірного формалізму, його рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судовий збір позивачем сплачено в сумі 3028грн згідно квитанції від 19.12.2024 на суму 1211,20 грн та квитанції від 14.05.2025 на суму 1816,80 грн.
Враховуючи часткове задоволення позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 1514 грн. судового збору сплаченого. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову.
Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 від 18 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком по суті та прийняти за результатами її розгляду рішення (оформлене індивідуальним розпорядчим актом відповідно до вимог Порядку № 22-1) з урахуванням правових висновків суду апеляційної інстанції. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ 13559341) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1514 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень). 

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  

Головуючий | | | Ватаманюк Р.В.
Судді | | | Боровицький О. А.    Курко О. П.