Справа № 420/4430/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 211530007855 від 06.05.2025, щодо відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди страхового стажу відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 25.05.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди страхового стажу відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 25.05.2025.
Ухвалою суду від 20.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 09.03.2026 заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Цією ж ухвалою відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , а також докази повідомлення ОСОБА_1 про прийняте рішення № 211530007855 від 06.05.2025.
Справу розглянуто з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у відпустці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058. Враховуючи принцип екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло вказану заяву та прийняло рішення про відмову в призначені пенсії за віком, оскільки відповідно до наданих до заяви документів та даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб, страховий стаж Позивача складає 29 років 5 місяців 3 дні. Листом ГУ ПФУ в Херсонській області від 01.12.2025 №11948-10935/Х-02/8 2100/25 повідомлено, що до страхового стажу не враховано період догляду за дитиною до трирічного віку, оскільки до страхового стажу не враховані записи трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 10.09.1980, оскільки на титульній сторінці трудової книжки по батькові “ ОСОБА_2 ” виправлено та не відповідає написанню прізвища російською мовою “ ОСОБА_3 ”, внесеному до паспорта. Позивач зазначає, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. 
23.03.2026 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами та зазначає, що за принципом екстериторіальності заява від 29.04.2025 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви Відповідачем-2 прийнято рішення №211530007855 від 06 травня 2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - не менше 32 років. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.04.2025 та доданих документів на дату звернення , Відповідачем-2 встановлено: Вік Позивачки - 59 років 11 місяців 05 днів. Страховий стаж за наданими документами складає - 29 років 5 місяців 3 дні. Головне управління звертає увагу суду, що ним жодних рішень відносно заяви Позивачки від 29.04.2025 не приймалося, жодних дій чи бездіяльності не допущено, адже рішення про відмову, за принципом екстериторіальності прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Головне управління вважає, прийняте рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії правомірним та таким, що прийнято у відповідності до норм чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів. До страхового стажу Позивачки не враховані записи трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1980, оскільки на титульній сторінці трудової книжки по батькові виправлено, що не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 (російською мовою), при цьому, виправлення по батькові не завірене належним чином (відсутнє посилання на документ згідно якого внесено зміни прізвища), чим порушено вимоги п.п 2.12. п.“б” розділу 2 Інструкція № 162. Отже, враховуючи вищезазначене періоди роботи за записами трудової книжки не можуть бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 . Для зарахування до страхового стажу періодів роботи відповідно до записів трудової книжки Позивачці потрібно долучити трудову книжку з виправленою титульною сторінкою або надати підтверджуючі документи, передбачені п.3 Порядку №637, або факт належності документа може бути встановлений в судовому порядку. До страхового стажу Відповідачем-2 не зараховано свідоцтво про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як до заяви надала ксерокопію документа. Відповідно до п.2.23 Порядку №22-1 яким чітко визначено, що документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Суд зазначає, що Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду не подано відзиву на адміністративний позов.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.04.2025 звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
06.05.2026 рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №211530007855 за результатами розгляду документів, доданих до заяви, на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.05.2025 №211530007855 встановлено, що необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону становить 32 роки. 
Страховий стаж заявниці становить 29 років 5 місяців 3 дні.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 10.09.1980, оскільки на титульній сторінці по-батькові не співпадає з паспортними даними;
- догляд за дитиною до 3-х років 1988 р.н., оскільки документи надано не в оригіналі.
Листом №11948-10935/Х-02/8-2100/25 від 01.12.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило позивачу, що зарахувати до страхового стажу періоди роботи за трудовою книжкою можна у разі доручення трудової книжки з виправленою титульною сторінкою, надання уточнюючих довідок про роботу, підтвердження періодів роботи показами свідків або підтвердження факту належності трудової книжки ОСОБА_1 . У разі надання оригіналу, а не копії свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 або підтвердження періодів роботи за трудовою книжкою в один з наведених вище способів питання призначення пенсії може бути розглянуто за ново поданою заявою.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 8 Закон № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Позивач, вважаючи наявним у неї необхідного страхового стажу, 29.04.2025 звернулась до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Матеріалами справи підтверджується, що обчислений пенсійним органом 06.05.2025 (визначений для розгляду документів за принципом екстериторіальності) страховий стаж позивача становить 29 років 5 місяців 3 дні. При цьому, в призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви відмовлено, за відсутності необхідного страхового стажу на дату звернення.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).
Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).
З огляду на наведене, страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.
За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктами 1 та 3 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка, а у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.04.1989, оскільки титульну сторінку засвідчено печаткою нового зразка держави Україна, яка не існувала на момент видачі трудової книжки. Крім того не зараховано:
- періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 10.09.1980, оскільки на титульній сторінці по-батькові не співпадає з паспортними даними;
- догляд за дитиною до 3-х років 1988 р.н., оскільки документи надано не в оригіналі.
Станом на час заповнення трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1980 вперше загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція № 162).
Згідно п.п. 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців.
Пунктом 2.1 Інструкції №162 визначено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них проводиться мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, біля яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.
Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються охайно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
З кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) у трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма N Т -2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій має бути повторено точний запис із трудової книжки (вкладиша) (пункт 2.4. Інструкції №162).
У разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції №162).
Відповідно до пункту 2.10 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорти, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані (пункт 2.12 Інструкції №162).
Суд зазначає, що наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58), з прийняттям якої Інструкція №162 не застосовується.
Слід зазначити, що відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають. (Постановою від 27.04.1993 №301 Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" затверджено зразок бланку трудової книжки). Отже законодавством продовжено використання бланку попереднього зразка та Інструкцією №58 припинено застосування Інструкції 162.
При цьому, суд звертає увагу, що в Інструкції №58 закріплені аналогічні вимоги, що були викладені у попередній Інструкції №162.
Аналіз наведених норм права доводить, що саме на роботодавця покладено обов`язок заповнення трудової книжки робітника, а тому позивач не може нести відповідальність за невиконання роботодавцем покладених на нього обов`язків.
Відповідачем зауважено, що періоди роботи відповідача згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.04.1989 не зараховано до страхового стажу, оскільки на титульній сторінці по-батькові не співпадає з паспортними даними.
Дослідивши копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 11.04.1989, судом встановлено, що на першій сторінці зазначено по-батькові працівника «Генадьевна».
Згідно копії паспорту серії НОМЕР_3 , наявної в матеріалах справи, ПІБ позивача зазначений на першій сторінці – ОСОБА_1 , на другій сторінці – ОСОБА_4 ».
При цьому, запис у паспорті громадянина України, копія якого подана разом з заявою про призначення пенсії до пенсійного органу та до суду, зроблений 29.08.1996.
У свою чергу, перше заповнення трудової книжки позивача відбулось 10.09.1980 (графа: дата заповнення).
Суд зазначає, що станом на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії діючим є зразок бланка, технічного опису та порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302.
Згідно пункту 127 вказаного Порядку у паспорті складові імені прізвище та власне ім`я, а також місце народження особи зазначаються українською мовою та латинськими літерами відповідно до правил транслітерації або документів, зазначених в абзаці двадцятому пункту 14 цього Порядку. Складова імені по батькові зазначається українською мовою.
Між тим, до затвердження вказаного Порядку діяло Положення про паспорт громадянина України, затверджене Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII (далі - Положення № 2503-XII), відповідно до якого бланки паспортів виготовлялись у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно додатку до цього Положення Опис паспорта громадянина України на першій сторінці паспорта у верхній частині українською,російською та англійською мовами відтиснуто слово "Україна", посередині - Державний герб України, а у нижній - українською, російською та англійською мовами - слова "Паспорт громадянина України". На другій сторінці паспорта у верхній частині відведено місце для фотокартки власника паспорта (розміром 35 х 45 міліметрів). Нижче - відомості українською мовою про прізвище, ім`я та по батькові, стать, дату і місце народження, дату видачі і орган, що видав паспорт, а також підписи посадової особи та власника паспорта. Записи засвідчуються гербовою мастиковою печаткою, і після цього сторінка заклеюється плівкою. На третій сторінці паспорта - відомості російською мовою про прізвище, ім`я та по батькові, стать, дату і місце народження, дату видачі і орган, що видав паспорт, а також підписи посадової особи та власника паспорта, засвідчені гербовою мастиковою печаткою.
Згідно Положення про паспортну систему СРСР, затвердженого постановою Радою міністрів СРСР від 28.08.1974 №677, що діяло на момент видачі трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1980, паспорти виготовлялись за єдиним для СРСР зразком російською мовою та мовою відповідної союзної республіки, а для автономних республік, автономних областей, автономних округів також мовою відповідних автономної республіки, автономної області, автономний округ.
Суд зауважує, що прізвище та ім`я, позивача, дата його народження, які зазначені в трудовій книжці повністю збігаються з його прізвищем та ім`ям, датою народження за паспортом громадянина України, тому в даному випадку у суду відсутні сумніви щодо приналежності цієї трудової книжки позивачу, що виключає необхідність встановлення факту приналежності цього документа позивачу у судовому порядку.
Суд зауважує, що трудова книжка містить всю необхідну інформацію про роботу позивача, а саме про дати прийняття на роботу та звільнення з неї, назви посад, тобто про періоди зайнятості позивача на відповідних роботах, а також про підстави внесення відповідних записів.
Достовірність внесеної інформації підтверджена підписами уповноважених осіб роботодавців, які скріплені печатками підприємств, тому у суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.
Однак, недотримання роботодавцем порядку ведення трудової книжки не може ставитися в провину власнику трудової книжки та позбавляти її права на соціальний захист. Окремі недоліки та неточності, наявні в трудовій книжці, не залежали та не залежать від волевиявлення позивача.
Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року в справі №677/277/17 висловлено правову позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Крім того на переконання суду, така невідповідність в зазначенні по-батькові позивача є формальною неточністю, а формальні неточності в документах за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).
Суд також враховує, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а.
В сукупності встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, суд зауважує, що зі змісту позовних вимоги та позовної заяви вбачається, що питання зарахування/не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до 3-х років 1988 р.н. не є спірним в даній справі. Так, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди страхового стажу відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 .
При вирішенні спору суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, у якій колегія суддів дійшла висновку про те, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію.
При цьому, вимога щодо зобов`язання призначити та виплачувати пенсію є передчасною, оскільки функцію по обрахунку страхового стажу із урахуванням спірних періодів пенсійний орган не виконав. Враховуючи, що пенсійним органом не була надана оцінка усьому періоду трудової діяльності позивачки, суд не може підміняти цей орган і обрахувати страховий стаж на предмет достатності для призначення пенсії за віком.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Така позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 30.01.2020 у справі №599/1422/16-а.
За наведеного, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд вважає необхідним у відповідності до вимог статті 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1064,96 грн.
Необхідно зауважити, що часткове задоволення позовних вимог, у даному випадку, не впливає на розмір судового збору, який підлягає стягненню, оскільки обсяг задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості тих, за які такий збір був сплачений.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, буд. 6, код ЄДРПОУ 21295057), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №211530007855 від 06.05.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи згідно трудової серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2025 про призначення пенсії за віком.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.