КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 року справа № 320/13327/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (адреса Україна, 04050, місто Київ, вул.Іллєнка Юрія, будинок 81Б; ЄДРПОУ 41356563), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Офіс Генерального прокурора (адреса вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; ЄДРПОУ 00034051) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Зміст позовних вимог та процесуальні дії у справі.
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Офіс Генерального прокурора, в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):
− Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від Nє бдк-25 «Про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту, визначення прохідного балу та списку кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, які успішно склали кваліфікаційний іспит» від 24.01.2025 в частині затвердження результатів кваліфікаційного іспиту кандидата на посаду прокурора окружної прокуратури ОСОБА_1 ;
− Зобов?язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів провести повторне оцінювання кваліфікаційного іспиту у формі анонімного виконання практичного завдання, виконаного кандидатом на посаду прокурора окружної прокуратури ОСОБА_1 , з урахуванням правових висновків, викладених у рішення суду. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 позовну заяву залишено без руху як таку що не відповідає вимогам статей 160-161 КАС України, зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк для їх усунення, який становив п`ять днів.
14.04.2025 судом отримано уточнену позовну заяву разом із доданими матеріалами, ознайомившись з якими суд дійшов висновку, що позивачем не було повною мірою усунуто недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 позивачу продовжено строк на усунення недоліків.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 прийнято адміністративну справу № 320/13327/25 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я. та відкрито спрощене провадження у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 постановлено виправити описку, допущену в резолютивній частині ухвали Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 в адміністративній справі № 320/13327/25, щодо сторін у справі, а саме: замість " ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії" читати " ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії".
Правова позиція сторін.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначає, що 08.07.2024 Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення № 83дк-24 «Про проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури». Надалі рішенням КДКП № 266дк-24 від 26.08.2024 позивача було допущено до складання кваліфікаційного іспиту у формі анонімного виконання практичного завдання під час проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури. Зазначений іспит проведено 12.12.2024 на підставі рішення КДКП № 269дк-24, а його результати затверджено рішенням КДКП № 6дк-25 від 24.01.2025 «Про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту, визначення прохідного балу та списку кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, які успішно склали кваліфікаційний іспит». Позивач вважає результати оцінювання власного практичного завдання необ`єктивними, такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства та підлягають скасуванню з огляду на таке. ОСОБА_1 зазначає, що Програма практичного завдання, на підставі якої здійснювалася підготовка практичного завдання та формувалися питання до нього, містила визначений перелік постанов Верховного Суду України та Верховного Суду, які кандидати повинні були опрацювати під час підготовки. При цьому, за твердженням позивача, жодне із включених до Програми судових рішень не містило правових висновків щодо застосування обтяжуючих обставин при заподіянні смерті малолітній особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На думку позивача, зазначене питання є вузькоспеціалізованим, а тому у разі, якщо його знання мало істотне значення для правильного виконання практичного завдання, відповідні правові позиції Верховного Суду повинні були бути включені до Програми підготовки. Невключення таких рішень до Програми, на переконання позивача, позбавило кандидатів можливості передбачити необхідність їх опрацювання та належним чином підготуватися до іспиту. Позивач вважає, що така ситуація порушує принцип правової визначеності, оскільки кандидат має право розраховувати на те, що перелік знань та джерел права, необхідних для оцінювання, буде визначений заздалегідь, а не формуватиметься вже після проведення оцінювання. З метою з`ясування зазначених обставин представником позивача було направлено до КДКП адвокатський запит, у якому, зокрема, поставлено питання щодо можливості включення до практичного завдання вимог про знання правових позицій Верховного Суду, які не передбачені Програмою практичного завдання. У відповіді на адвокатський запит член КДКП Олег Булулуков повідомив, що Комісія не встановлює для розробників модельних завдань вимоги використовувати виключно перелік нормативно-правових актів та судових рішень, визначений Програмою, а наведений у розділі 2 Програми перелік постанов Верховного Суду має лише примірний характер. ОСОБА_1 не погоджується з таким тлумаченням та вважає, що воно суперечить вимогам нормативного регулювання процедури проведення кваліфікаційного іспиту. На думку позивача, імперативний характер відповідних положень Порядку свідчить про необхідність відповідності модельного завдання затвердженій Програмі, а тому вихід за межі визначеного нею переліку правових позицій є порушенням встановленої процедури розроблення практичних завдань. ОСОБА_1 також звертає увагу, що, обґрунтовуючи відсутність обмежень щодо використання правових джерел, КДКП послалася на обов`язок прокурора знати та застосовувати норми права. Разом із тим, на думку позивача, поняття «норми права» охоплює Конституцію України, закони України, міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, а також інші нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими суб`єктами нормотворення, але не правові висновки, викладені у судових рішеннях Верховного Суду. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що постанови Пленуму Верховного Суду не є нормами права у розумінні законодавства, а містять лише роз`яснення щодо застосування судами норм права. З метою встановлення підстав оцінювання представником позивача було направлено адвокатський запит до КДКП із проханням надати письмове обґрунтування оцінок, виставлених кожним членом Комісії за результатами перевірки практичного завдання. За твердженням позивача, така інформація була необхідною для перевірки відповідності виставлених балів критеріям, визначеним Методикою оцінювання показників результату кваліфікаційного іспиту. Однак КДКП відмовила у наданні відповідних пояснень, мотивуючи це відсутністю обов`язку надавати письмове обґрунтування виставлених оцінок. ОСОБА_1 вважає, що така позиція свідчить про надмірно формальний підхід, оскільки відсутність законодавчо встановленого обов`язку не означає існування заборони на надання відповідної інформації, особливо за наявності обґрунтованих сумнівів щодо об`єктивності оцінювання. На думку позивача, значний розрив між оцінками, виставленими різними членами Комісії, сам по собі свідчить про необхідність перевірки їх обґрунтованості, тоді як відмова у наданні відповідних пояснень фактично унеможливила з`ясування причин таких розбіжностей, що, на переконання позивача, суперечить принципам прозорості та передбачуваності процедури оцінювання. ОСОБА_1 також зазначає, що його письмова робота відповідала усім критеріям, визначеним Методикою оцінювання. Так, щодо першого показника позивач стверджує, що у роботі належним чином визначено та оцінено всі істотні для вирішення завдання обставини, зокрема наведено правову кваліфікацію дій особи та проаналізовано можливість застосування обтяжуючих обставин. Стосовно другого показника позивач зазначає, що під час виконання завдання були застосовані положення Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України із належним тлумаченням їх змісту та застосуванням до конкретних фактичних обставин. Щодо третього показника ОСОБА_1 вказує, що відповідь ґрунтувалася на загальних засадах кримінального права, зокрема принципах індивідуалізації покарання, рівності сторін та обґрунтованості судових рішень. Стосовно четвертого показника позивач зазначає, що у роботі використано правові висновки Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Сандерс проти Сполученого Королівства», для обґрунтування принципу процесуальної рівності сторін. При цьому позивач вважає, що відсутність посилання на дату ухвалення відповідного судового рішення чи номер справи не може розцінюватися як недолік, оскільки визначальним є правильне застосування відповідного правового висновку, що, на його думку, узгоджується із підходом щодо переважання змісту над формою, відображеним у практиці Верховного Суду та Європейського суду з прав людини. Щодо п`ятого показника позивач зазначає, що текст відповіді викладено відповідно до вимог офіційно-ділового стилю, із використанням юридичної термінології, логічною структурою та послідовним викладенням правового аналізу. Разом із тим, як зазначає позивач, окремі члени Комісії за деякими показниками виставили оцінки на рівні 2– 3 балів, що відповідно до Положення свідчить про низький рівень або відсутність необхідних практичних навичок, тоді як інші члени Комісії за тими самими показниками поставили 8– 9 балів, що, навпаки, характеризує дуже високий рівень професійної підготовки. На думку позивача, настільки суттєві розбіжності в оцінках потребували належного мотивування із зазначенням конкретних недоліків роботи, які стали підставою для виставлення низьких балів. Крім того, позивач посилається на результати проведеного статистичного аналізу оцінювання, відповідно до якого коефіцієнт варіації за окремими показниками становив від 23,3 % до 47,4 %, при цьому найбільше значення зафіксовано щодо четвертого показника. ОСОБА_1 вважає, що такі показники свідчать про істотну неузгодженість оцінювання, відсутність єдиного підходу членів Комісії до застосування критеріїв оцінювання та, як наслідок, ненадійність результатів перевірки. На переконання позивача, хоча процедура оцінювання не може повністю виключати суб`єктивний фактор, рівень розбіжностей у виставлених оцінках повинен залишатися у межах, які забезпечують об`єктивність та справедливість конкурсної процедури. Натомість встановлені статистичним аналізом показники, на думку позивача, свідчать про відсутність єдиного підходу до оцінювання та виходять за межі допустимого рівня варіативності, що ставить під сумнів об`єктивність результатів проведеного кваліфікаційного іспиту.
11.06.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду представником Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надіслано письмовий відзив.
Відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення КДКП від 24.01.2025 № 6дк-25 у частині затвердження результатів його кваліфікаційного іспиту безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Добір кандидатів на 62 посади прокурорів окружних прокуратур було оголошено рішенням КДКП від 08.07.2024 № 83дк-24 та проведено у суворій відповідності до Закону України «Про прокуратуру» (Закон № 1697-VII) і Положень КДКП № 11зп-21 та № 12зп-21. Програму практичного завдання затверджено рішенням від 12.01.2022 № 2зп-22 відповідно до 7 рівня Національної рамки кваліфікацій та профілю посади. Усі сформовані для іспиту завдання відповідали встановленій Програмі, а наведений у ній перелік постанов Пленуму ВСУ мав орієнтовний характер. Під час виконання практичного завдання № 2, обраного 12.12.2024 шляхом випадкового вибору, позивач мав повну можливість користуватися друкованими нормативно-правовими актами та судовою практикою. За результатами складання всіх етапів іспиту ОСОБА_1 набрав 102 бали та посів 84 місце в рейтингу, що свідчить про забезпечення для нього рівних та недискримінаційних умов участі в конкурсі. Оцінювання практичного завдання належить до виключної компетенції КДКП та здійснюється її членами, які відповідно до ст. 74 Закону № 1697-VII є фахівцями зі стажем у галузі права не менше 10 років. Такий процес є реалізацією професійного розсуду (дискреційних повноважень) членів Комісії, що ґрунтується на їхньому внутрішньому переконанні, досвіді та заповненні структурованого перевірочного формуляра за чіткими показниками. У розумінні Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, дискреційними є повноваження обирати з кількох юридично припустимих рішень те, яке орган вважає найкращим за певних обставин. Суд не наділений повноваженнями здійснювати повторне оцінювання та перевіряти рівень когнітивних здібностей чи правозастосовних навичок кандидата. Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 826/26007/15 та усталеною практикою ЄСПЛ щодо обмеженості судового контролю за реалізацією дискреційних функцій. Крім того, спірне рішення КДКП від 24.01.2025 № 6дк-25 є актом індивідуальної дії, який повністю вичерпав свою дію, оскільки Комісія вже проведена наступні етапи добору та 19.05.2025 оголосила конкурс на призначення прокурорами-стажистами. Обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, адже Положенням № 11зп-21 процедурно не передбачено повторного допуску особи до складання іспиту чи повторного оцінювання практичного завдання після завершення добору, що робить виконання потенційного рішення суду про задоволення позову неможливим. На підставі викладеного, діючи виключно у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, Комісія просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
19.06.2025  ОСОБА_1 скерував до суду письмову відповідь на відзив, у якій останній не погоджується з доводами відповідача про те, що під час виконання практичного завдання кандидати могли користуватися судовою практикою, та вважає таке тлумачення положень конкурсної процедури помилковим. На його думку, пункт 3.11 Положення №12зп-21 прямо дозволяє використовувати лише паперові тексти нормативно-правових актів, тоді як практика Верховного Суду не є нормативно-правовим актом і не належить до переліку дозволених джерел. ОСОБА_1 також зазначає, що відповідно до пункту 2.9 Положення модельні практичні завдання повинні відповідати Програмі практичного завдання. Водночас, як стверджує позивач, при формуванні практичного завдання було використано правову позицію Верховного Суду, яка не входила до переліку судових рішень, визначених Програмою, що, на його переконання, суперечить принципу правової визначеності та ставить кандидатів у нерівні умови. Крім того, позивач вважає безпідставним твердження відповідача про те, що перелік постанов Верховного Суду, визначений Програмою, має лише орієнтовний характер, оскільки жодне положення Положення чи Програми не містить такого застереження. На його думку, розширене тлумачення Комісією переліку джерел фактично призвело до довільного розширення вимог до кандидатів та покладення в основу оцінювання знань, які не були передбачені затвердженою Програмою. Також ОСОБА_1 не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності у суду повноважень перевіряти правомірність проведення кваліфікаційного іспиту. Він зазначає, що предметом спору є не оцінка судом правильності виконаного практичного завдання чи виставлення власних балів, а перевірка дотримання Комісією встановленої процедури формування та оцінювання практичного завдання, що, на його думку, належить до повноважень адміністративного суду. Крім цього, позивач вважає необґрунтованими доводи відповідача про неефективність обраного способу захисту. На його переконання, він не просить про повторне складання кваліфікаційного іспиту, а просить усунути допущені, на його думку, порушення шляхом скасування рішення Комісії в оскаржуваній частині та проведення повторного оцінювання вже виконаного ним практичного завдання. На думку позивача, відсутність спеціальної процедури повторного оцінювання не може.
25.06.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду представником Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надіслано заперечення (на відповідь на відзив).
Відповідач вказує, що відповідно до пункту 3.9 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту, мінімальний прохідний бал для допущення до наступного етапу кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання, затвердженого рішенням Комісії від 26.10.2021 № 12зп-21, у разі якщо практичне завдання передбачає застосування нормативно-правових актів, кандидати мають право користуватися власними паперовими текстами відповідних нормативно-правових актів. При цьому Комісія та її секретаріат не зобов`язані забезпечувати кандидатів такими текстами. Також відповідач зазначає, що згідно з пунктом 3.11 зазначеного Положення кандидат має право використовувати власні паперові тексти нормативно-правових актів під час виконання практичного завдання. Крім того, відповідач посилається на пункт 3.6 Положення № 12зп-21, відповідно до якого повторне проходження тестування допускається виключно у разі виникнення технічного збою під час анонімного тестування із використанням спеціального програмного комплексу та комп`ютерної техніки. Водночас можливість повторного виконання практичного завдання цим Положенням не передбачена. Відповідач також зазначає, що розділом 2 Програми практичного завдання для складання кваліфікаційного іспиту кандидатами на посаду прокурора окружної прокуратури, затвердженої рішенням відповідного органу від 12.01.2022 № 2зп-22, передбачено перевірку знань законодавства, необхідних для здійснення прокурором повноважень під час підтримання публічного обвинувачення в суді, зокрема щодо кримінального правопорушення, його видів і стадій, суб`єкта кримінального правопорушення, звільнення від кримінальної відповідальності, покарання та призначення покарання. При цьому наведений у Програмі перелік постанов Пленуму Верховного Суду України має орієнтовний характер та не охоплює всіх сфер законодавства, які застосовуються прокурором при виконанні своїх повноважень. На думку відповідача, виконання практичного завдання спрямоване на перевірку рівня професійної підготовки кандидата, зокрема його здатності застосовувати нормативно-правові акти, орієнтуватися у правових позиціях судів та використовувати їх при вирішенні практичних завдань. У зв`язку із цим представник Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вважає, що позивач неправильно тлумачить положення нормативних документів Комісії та не враховує, що порядок проведення добору кандидатів і Програма практичного завдання були завчасно оприлюднені, що забезпечувало можливість належної підготовки до кваліфікаційного іспиту. ьТакож представник Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів зазначає, що рішення Комісії від 24.01.2025 № 6дк-25 «Про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту, визначення прохідного балу та списку кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, які успішно склали кваліфікаційний іспит» є індивідуальним актом, який, на думку відповідача, вичерпав свою дію в межах проведеного добору кандидатів на 62 посади прокурорів окружних прокуратур, оскільки Комісією вже направлено керівникам спеціалізованих прокуратур у сфері оборони подання щодо призначення кандидатів, які стали переможцями цього добору, на посади прокурорів-стажистів окружних прокуратур. Крім того, відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб судового захисту є неефективним, оскільки навіть у разі задоволення позовних вимог це, на його думку, не призведе до поновлення прав позивача. Таку позицію відповідач обґрунтовує тим, що Положення про порядок розгляду питань та підготовки матеріалів щодо проведення добору кандидатів на вакантну (тимчасово вакантну) посаду прокурора окружної прокуратури не передбачає можливості повторного допуску кандидата до складання кваліфікаційного іспиту після завершення процедури добору, у тому числі повторного оцінювання виконаного практичного завдання. З огляду на викладене представник Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вважає, що позовні вимоги, у тому числі з урахуванням доводів, викладених позивачем у відповіді на відзив, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
10.07.2025 скеровано письмові пояснення третьої особи.
Офіс Генерального прокурора зазначає, що відповідно до статей 27, 28, 31 та 77 Закону України «Про прокуратуру» повноваження щодо проведення добору кандидатів на посаду прокурора, організації та проведення кваліфікаційного іспиту, визначення рейтингу кандидатів, встановлення прохідного балу та затвердження результатів кваліфікаційного іспиту належать виключно Комісії. Позивач брав участь у доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, оголошеному рішенням Комісії від 08.07.2024 № 83дк-24. За результатами кваліфікаційного іспиту він набрав 102 бали та посів 84 місце у рейтингу. Результати іспиту були затверджені рішенням Комісії від 24.01.2025 № 6дк-25, яке є предметом оскарження у цій справі. Офіс Генерального прокурора звертає увагу, що відповідачем у справі є саме Комісія, яка здійснює самопредставництво своїх інтересів. На думку Офісу Генерального прокурора, позивач не навів підстав для його залучення до участі у справі як третьої особи. Також зазначається, що позивач не перебував у трудових відносинах з Офісом Генерального прокурора, а в Офісу відсутній обов`язок призначати всіх кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит та пройшли спеціальну перевірку. Відповідно до пункту 3 статті 11 Закону України «Про прокуратуру» повноваження щодо призначення прокурорів окружних та обласних прокуратур належать керівнику відповідної обласної прокуратури. Крім того, Офіс Генерального прокурора зазначає, що не наділений повноваженнями втручатися у діяльність Комісії або впливати на прийняті нею рішення. З огляду на це вважає, що оскаржуване рішення Комісії прийняте в межах визначених законом повноважень, а позов є безпідставним і не підлягає задоволенню. Окремо Офіс Генерального прокурора обґрунтовує повноваження свого представника Кутєпова О.Є. на участь у справі. Зазначає, що такі повноваження підтверджуються наказом про призначення на посаду, Положенням про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, довіреністю Генерального прокурора від 23.08.2022 № 15/1/2-260-22, а також відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб. На думку Офісу Генерального прокурора, це відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та законодавства щодо самопредставництва органів державної влади.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Фактичні обставини справи
08.07.2024 Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення № 83дк-24 «Про проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури».
Рішенням КДКП від 26.08.2024 № 266дк-24 позивача допущено до складання кваліфікаційного іспиту у формі анонімного виконання практичного завдання в межах проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури.
12.12.2024 ОСОБА_1 склав практичне завдання кваліфікаційного іспиту, проведення якого здійснювалося відповідно до рішення КДКП № 269дк-24.
За результатами кваліфікаційного іспиту Комісією прийнято рішення від 24.01.2025 № 6дк-25 «Про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту, визначення прохідного балу та списку кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, які успішно склали кваліфікаційний іспит», яким затверджено результати іспиту, отримані позивачем.
ОСОБА_1 вважав, що результати оцінювання його практичного завдання є необ`єктивними, незаконними та такими, що підлягають скасуванню, тому його представником було направлено адвокатський запит до КДКП щодо можливості включення до практичного завдання питань, які потребують знання правових позицій Верховного Суду, не визначених Програмою практичного завдання.
Окрім цього, суд встановив, що з метою з`ясування підстав виставлення отриманих ним оцінок представником було направлено адвокатський запит із проханням надати письмове обґрунтування оцінювання практичного завдання кожним членом Комісії. 
Судом встановлено, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 03.02.2025 та 04.02.2025 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів листом від 06.02.2025 № 07/3-788вих-25 повідомила, що під час розроблення модельних практичних завдань Комісія не ставить перед розробником вимоги щодо використання вичерпного переліку нормативно-правових актів, у тому числі рішень та правових позицій Верховного Суду, оскільки завдання кваліфікаційного іспиту полягає у перевірці рівня знань, здібностей і практичних навичок кандидата. Крім того, Комісія зазначила, що визначений у розділі 2 Програми практичного завдання перелік постанов Пленуму Верховного Суду України є примірним, а не вичерпним, а також повідомила, що письмове аргументування оцінювання практичного завдання за кожним із показників нормативними документами Комісії не передбачено. 
На думку позивача, така відмова унеможливила перевірку обґрунтованості виставлених оцінок та не дала можливості встановити причини істотних розбіжностей між оцінками окремих членів Комісії, що, на його переконання, свідчить про надмірний формалізм у діяльності відповідача та не забезпечує прозорості процедури оцінювання.
Вважаючи, що спірне рішення від 24.01.2025 № 6дк-25 «Про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту, визначення прохідного балу та списку кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, які успішно склали кваліфікаційний іспит» прийнято з порушенням вимог законодавства, є необґрунтованим, необ`єктивним та таким, що порушує його права як кандидата на посаду прокурора, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України організація і діяльність прокуратури визначається виключно законами України.
Статтею 131-1 Конституції України також визначено, що організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Закон України "Про прокуратуру" визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 16 Закону України "Про прокуратуру" незалежність прокурора забезпечується особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Законом України "Про прокуратуру" врегульовано порядок зайняття посади прокурора.
Згідно статті 77 Закону України "Про прокуратуру" тільки за Комісією закріплені повноваження здійснювати добір кандидатів на посаду прокурора в установленому цим Законом порядку.
Частиною першою статті 27 Закону України "Про прокуратуру" вказано, що прокурором окружної прокуратури (у тому числі прокурором - стажистом окружної прокуратури у визначених цим Законом випадках) за результатами добору може бути призначений громадянин України, який має вищу юридичну освіту та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.
Відповідно до статті 28 Закону України "Про прокуратуру" добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим статтею 27 цього Закону. Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, має право звернутися до Комісії із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора.
Порядок добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора окружної прокуратури визначений статтею 29 Закону України "Про прокуратуру" та включає: 1) прийняття відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, рішення про проведення добору кандидатів на посаду прокурора, що розміщується на офіційному веб-сайті відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та повинно містити виклад передбачених цим Законом вимог, яким має відповідати кандидат на посаду прокурора, а також перелік документів, що подаються до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, і кінцевий термін їх подання; 2) подання особами, які виявили бажання стати прокурором, до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, відповідної заяви та документів, визначених цим Законом; 3) здійснення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, на основі поданих кандидатами на посаду прокурора документів перевірки відповідності осіб вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора; 4) складання особами, які відповідають установленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, кваліфікаційного іспиту; 5) оприлюднення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, на офіційному веб-сайті списку кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит; 6) організацію відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, спеціальної перевірки кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит; 7) визначення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, рейтингу кандидатів на посаду прокурора серед осіб, які успішно склали кваліфікаційний іспит та щодо яких проведено спеціальну перевірку, а також зарахування їх до резерву на заміщення вакантних посад прокурорів окружних прокуратур; 8) оголошення органом, що здійснює дисциплінарне провадження, конкурсу на призначення прокурором - стажистом окружної прокуратури серед кандидатів, які перебувають у резерві на заміщення вакантних посад прокурорів окружних прокуратур; 9) проведення органом, що здійснює дисциплінарне провадження, конкурсу на призначення прокурором - стажистом окружної прокуратури на основі рейтингу кандидатів; 10) направлення органом, що здійснює дисциплінарне провадження, подання керівнику обласної прокуратури щодо призначення кандидата прокурором - стажистом окружної прокуратури; 11) призначення особи прокурором - стажистом окружної прокуратури; 12) складення особою присяги прокурора; 13) проходження прокурором - стажистом окружної прокуратури спеціальної підготовки; 14) призначення прокурора - стажиста окружної прокуратури, який успішно пройшов спеціальну підготовку, на посаду прокурора окружної прокуратури.
Згідно частини третьої статті 30 Закону України "Про прокуратуру" до участі в доборі кандидатів на посаду прокурора допускаються особи, які подали всі необхідні документи і відповідають вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора.
Спірні правовідносини регулюються, зокрема, такими нормативними актами.
Порядок здійснення добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора окружної прокуратури регламентується Положенням про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятим 27 квітня 2017 року всеукраїнською конференцією прокурорів.
Процедурні питання щодо організації та проведення добору врегульовано Положенням про порядок розгляду питань та підготовки матеріалів щодо проведення добору кандидатів на вакантну (тимчасово вакантну) посаду прокурора окружної прокуратури, затвердженим рішенням Комісії від 26 жовтня 2021 року №11зп-21 (далі Положення №11зп-21).
Порядок складання кваліфікаційного іспиту, мінімальний прохідний бал для допущення до наступного етапу кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання врегульовано Положенням про порядок складання кваліфікаційного іспиту, мінімальний прохідний бал для допущення до наступного етапу кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання, затвердженим рішенням Комісії від 26 жовтня 2021 року №12зп-21 (далі Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту).
Програма практичного завдання для складання кваліфікаційного іспиту кандидатами на посаду прокурора окружної прокуратури, затверджена рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, від 12 січня 2022 року №2зп-22, розроблена відповідно до вимог, визначених пунктами 2.3, 2.5 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту.
Щодо доводів позивача про невідповідність практичного завдання Програмі.
Судом встановлено, що розділ 2 Програми практичного завдання для складання кваліфікаційного іспиту кандидатами на посаду прокурора окружної прокуратури, затвердженої рішенням Комісії від 12.01.2022 №2зп-22, визначає повноваження застосування прокурором законодавства при підтриманні публічного обвинувачення в суді, зокрема щодо кримінального правопорушення, його видів та стадій, особи, яка підлягає кримінальній відповідальності, звільнення від кримінальної відповідальності, покарання та його видів, призначення покарання. Отже, тематика практичного завдання, яке виконував позивач (кримінальні правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, обтяжуючі обставини при заподіянні смерті), охоплюється заявленою у Програмі галуззю законодавства.
При цьому наведений у розділі 2 Програми перелік постанов Пленуму Верховного Суду України має, за прямим твердженням самої Комісії (лист члена КДКП Олега Булулукова у відповідь на адвокатський запит позивача), лише орієнтовний, а не вичерпний характер, оскільки не охоплює усіх сфер законодавства при здійсненні прокурором своїх повноважень.
Суд враховує, що аналогічний правовий висновок щодо орієнтовного (не вичерпного) характеру переліку постанов Верховного Суду, наведеного у розділі 2 тієї ж Програми, вже було предметом судового дослідження. 
Так, Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.08.2025 у справі №320/35946/23 виснував, що фактично всі мотиви, якими позивач у тій справі обґрунтовував протиправність дій відповідача щодо проведення кваліфікаційного іспиту, ґрунтувалися на незгоді з окремими нормами Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та Програми практичного завдання, тоді як ці нормативні акти на день ухвалення оспорюваного рішення були чинними, а тому підстави для їх неврахування відсутні. 
Суд приймає цю позицію та зазначає, що вона є прямо застосовною: «Фактично всі мотиви, якими позивач... обґрунтовує протиправність дій відповідача щодо проведення кваліфікаційного іспиту, ґрунтуються на його незгоді із окремими нормами Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та Програми практичного завдання для складання кваліфікаційного іспиту кандидатами на посаду прокурора окружної прокуратури, затвердженої рішенням Комісії від 12 січня 2022 року №2зп-22. Разом із тим, наведені вище нормативні акти на день ухвалення оспорюваного ним рішення... були чинними, а тому підстави для їх неврахування відсутні».
Суд погоджується з таким підходом та зазначає, що Програма, відповідно до пунктів 2.3, 2.5 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту, визначає перелік галузей законодавства, навчальних дисциплін й тем, нормативних і правових актів та типових ситуацій їх застосування, а не вичерпний перелік конкретних правових позицій, обов`язкових до відтворення кандидатом. 
Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/35946/23, відповідно до якої «Програма практичного завдання для складання кваліфікаційного іспиту кандидатами на посаду прокурора окружної прокуратури, затверджена рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 12 січня 2022 року №2зп-22, розроблена відповідно до вимог, визначених пунктами 2.3, 2.5 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту», тобто визначає саме перелік галузей законодавства, тем та типових ситуацій застосування права, а не вичерпний перелік конкретних правових позицій, обов`язкових до відтворення кандидатом.
Обов`язок кандидата вміти аналізувати і застосовувати правові позиції Верховного Суду при формулюванні й обґрунтуванні рішення передбачений як самостійний показник Методики оцінювання, що не залежить від деталізації переліку постанов у розділі 2 Програми. Зазначені нормативні акти були завчасно оприлюднені та не викликали в кандидатів на посаду прокурора багатозначного трактування, а отже сприяли якісній підготовці кандидатів до складання кваліфікаційного іспиту.
За таких обставин доводи позивача про порушення процедури розроблення практичного завдання не знайшли свого підтвердження.
Щодо доводів про необхідність письмового обґрунтування оцінок та значного розриву в оцінках.
Судом встановлено, що загальна оцінка кандидата за результатами виконання практичного завдання визначається за формулою, наведеною у пункті 2.2 Методики оцінювання (TScРa = УScРa / M), тобто як середнє арифметичне оцінок, виставлених усіма присутніми на засіданні членами Комісії за кожним з п`яти визначених показників, які фіксуються у структурованому перевірочному формулярі.
Оцінювання кандидата проводиться саме присутніми на засіданні членами Комісії відповідно до затвердженої Методики, а рішення Комісії, прийняті на підставі такого формалізованого підрахунку оцінок, не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на припущеннях, неперевіреній чи недостовірній інформації, за умови дотримання встановленої процедури засідання (кворуму, складу присутніх). 
Зокрема, суд приймає до уваги висновок викладений у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 у справі №320/35946/23, за яким «оскільки рішення не можуть прийматися на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації, колегія суддів... дійшла висновку, що позивач... отримав загальну оцінку виконаного ним практичного завдання відповідно до згаданої Методики, оскільки оцінювання кандидата проводиться тільки присутніми на засіданні членами». Ця позиція є підтвердженням того, що оцінка, сформована за вказаною формулою на підставі оцінок присутніх членів Комісії, є самодостатньою підставою для затвердження результатів іспиту без додаткового письмового обґрунтування кожної окремої оцінки.
Суд зазначає, що оцінювання виконаного кандидатом практичного завдання за кожним із показників Методики не зводиться до механічного підрахунку балів. Таке оцінювання передбачає здійснення членом Комісії професійного судження, яке ґрунтується на встановлених Методикою критеріях, аналізі змісту виконаного завдання, його професійному досвіді та внутрішньому переконанні щодо рівня практичної підготовки кандидата.
Оцінювання відповідності кандидата критерію рівня практичних навичок є дискреційним повноваженням Комісії, до складу якої згідно з частиною першою статті 74 Закону №1697-VII входять особи з вищою юридичною освітою та стажем роботи в галузі права не менше десяти років, що є достатньою гарантією фахового характеру такої оцінки.
Окрім цього, суд звертає увагу, що положення Положення № 12зп-21 та Методики оцінювання не містять приписів, які б зобов`язували членів Комісії письмово мотивувати кожну виставлену оцінку за окремим показником понад її внесення до формуляра оцінювання. Водночас зазначені акти не визначають гранично допустимого рівня розбіжності між оцінками членів Комісії та не передбачають обов`язку надавати окреме обґрунтування причин такої розбіжності. Наявність розбіжностей в оцінках, виставлених різними членами Комісії, є об`єктивним і очікуваним наслідком оціночного характеру самої процедури перевірки практичного завдання та сама по собі не свідчить про порушення процедури оцінювання чи про свавільність оскаржуваного рішення.
Суд не наділений повноваженнями здійснювати переоцінку професійного судження членів Комісії щодо якості виконаного позивачем практичного завдання, оскільки це означало б підміну дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень судовим розсудом, що виходить за межі повноважень адміністративного суду, визначених статтею 2 КАС України.
Суд також враховує, що обов`язок суду наводити підстави для свого рішення не означає необхідності відповідати на кожен окремий довід сторони. 
Ця позиція узгоджується з підходом, застосованим Шостим апеляційним адміністративним судом у справі №320/35946/23 з посиланням на пункт 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, за яким «обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту... З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд».
Окремо, суд приймає позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.01.2024 у справі №380/14795/21, а саме: «в умовах, коли законодавець не визначив критеріїв оцінювання, а особливо коли йдеться про оцінку таких загальних категорій, як «доброчесність» і «суспільна довіра», оцінювання завжди має суб`єктивний характер. За таких обставин вирішальним є особисте переконання кожного члена комісії, яке, зрештою, і визначає характер голосування» (п. 61).
Верховний Суд у постанові від 25.01.2024 у справі №380/14795/21 вказав, що вирішення питання відповідності кандидата критерію доброчесності є дискреційним повноваженням конкурсної комісії (п. 62).
Щодо ефективності обраного способу захисту.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
Суд враховує доводи позивача про те, що він не просить допустити його до повторного складання кваліфікаційного іспиту, передбаченого пунктом 4.5 Положення №11зп-21 та частиною восьмою статті 31 Закону України «Про прокуратуру», а просить скасувати рішення Комісії в оскаржуваній частині та зобов`язати Комісію провести повторне оцінювання вже виконаного ним практичного завдання як спосіб усунення, на його думку, допущених під час оцінювання порушень. 
Разом із тим суд зазначає, що повторне складання кваліфікаційного іспиту, передбачене пунктом 4.5 Положення № 11зп-21 та частиною восьмою статті 31 Закону України «Про прокуратуру», є окремою процедурою, що полягає у повторному проходженні кандидатом усіх етапів кваліфікаційного іспиту в межах нового добору не раніше ніж через один рік після його завершення. Водночас позивач фактично просить зобов`язати Комісію здійснити повторне оцінювання вже виконаного ним практичного завдання.
Водночас, Положення про порядок розгляду питань та підготовки матеріалів щодо проведення добору кандидатів на вакантну (тимчасово вакантну) посаду прокурора окружної прокуратури не передбачає не лише повторного допуску особи до складання кваліфікаційного іспиту після завершення відповідного добору, а й можливості повторного оцінювання виконаного кандидатом практичного завдання після затвердження результатів кваліфікаційного іспиту. 
З огляду на те, що оскаржуване рішення КДКП від 24.01.2025 № 6дк-25 є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію після завершення відповідної процедури добору, проведення наступних етапів конкурсу та оголошення нового добору кандидатів, виконання судового рішення про зобов`язання Комісії здійснити повторне оцінювання роботи позивача не ґрунтуватиметься на визначеній чинним нормативним регулюванням процедурі, а відтак не призведе до ефективного поновлення прав позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб судового захисту є неефективним.
Висновок суду.
Оцінивши у сукупності зазначені обставини та докази, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії від 24.01.2025 №6дк-25 в частині, що стосується позивача, прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про прокуратуру», Положенням №11зп-21, Положенням №12зп-21 та Методикою оцінювання, а доводи позивача не спростовують правомірності оскаржуваного рішення та не свідчать про порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача, які підлягали б судовому захисту в обраний ним спосіб.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши доводи сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, та надавши їм оцінку відповідно до статей 73, 76 та 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності порушень процедури проведення кваліфікаційного іспиту чи оцінювання його практичного завдання, які б свідчили про протиправність рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 24.01.2025 № 6дк-25 у частині, що стосується позивача. Також суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб судового захисту не є ефективним для відновлення права, про порушення якого він заявляє. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

вирішив:

У задоволення позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (адреса Україна, 04050, місто Київ, вул.Іллєнка Юрія, будинок 81Б; ЄДРПОУ 41356563), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Офіс Генерального прокурора (адреса вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; ЄДРПОУ 00034051) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Копію рішення направити сторонам у справі (їх представникам) відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.