Справа № 606/204/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Марціцка І.Б.
за участю секретаря судового засідання Пазірович Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Парнерс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Партнерс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача в свою користь заборгованість за Кредитним договором № 9132305 від 24.01.2022 у розмірі 20798,47 грн.
Позовна заява обґрунтовани тим, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір№ 9132305 від 24.01.2022, згідно з яким, Позичальнику надано кредит у розмірі 15000 грн. Кредитором було надано вказану суму Позичальнику. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 20798,47 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10875,00 грн., процентів – 9923,47 грн. Також представник позивача просить стягнути судовий збір та правові витрати в розмірі 13000 грн.
ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 26.04.2024 уклали договір № 26-07/2024. За умовами вказаного Договору до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 9132305 від 24.01.2022 у розмірі 20798,47 грн.
Відповідач надіслала відзив на позов, позовні вимоги визнала частково, вказала,що її борг становить 10875 грн., що складається з 10875,00 грн. тіла кредиту, 1767,22 грн. проценти за користування кредитом, які нараховувались по дату дії кредитного договору, тобто до 08.02.2022. Відповідач зазначила, що станом на 27.01.2022 сплатила частину тіла, процентів та комісії. При цьому не оспорювала розміру сплаченої комісії. В обґрунтування своєї позиції вказувала, що позивачем не правомірно пораховано проценти за користування кредитом поза строком дії договору, що суперечить як умовам договору, так і діючому законодавству. Також відповідач заперечувала проти заявлених витрат на правову допомогу, вважала 13000 грн. за надання правничої допомоги надмірною та неспівмірною зі складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та ціною позову. Звертала увагу, що докази щодо розміру правових витрат не містять деталізованих даних, при цьому загальний розмір витрат визначено в розмір 13000, 00 грн., що беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог є очевидно завищеним. В судові засідання відповідач не з`являлася. 
Представник позивача надав відповідь на відзив, вказав, що проценти нараховані в межах строку кредитування, оскільки строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, і таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови, отже ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Щодо витрат на правничу допомогу, то представник вказує, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги, твердження відповідача щодо неспівмірності не підтверджені жодними доказами і є лише її припущеннями, а тому вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено,чи тільки має бути сплачено стороною.
В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав, просив задоволити їх повністю. 
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
На підтвердження виконання позивачем переддоговірного обов`язку щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця, до позовної заяви долучено копію паспорта споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 та Анкету – заяву на кредит № 9132305 від 24.01.2022.
24.01.2022 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі Договір про споживчий кредит №и 9132305, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором J44205, що підтверджується паперовою копією цього договору.
Згідно з умовами Договору сума кредиту 15000 грн., кредит надається строком на 15 днів з 24.01.2022. Дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу - 08.02.2022). Загальні витрати Позичальника за кредитом , що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту включаючи проценти за користування кредитом та комісії складають 4312,50 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту складає 19312,50 грн. Комісія з надання кредиту становить 1500 гр., проценти 2812,50грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом 27.01.2026 на загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором становить 20798,47 грн, з яких 10875 грн. грн залишок заборгованості за тілом кредиту, 9923,47 грн. залишок заборгованості за процентами. 
Як слідує з квитанції системи LIQPAY, 24.01.2024 ТОВ «Мілоан» виплатило кошти згідно з договору 91320305 в сумі 15000 грн. на картку НОМЕР_1 *53.
Відповідач не заперечує отримання кредиту, не оспорює ту обставину, що кредит отримано в розмірі 15000 грн. 
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, яка складена ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 сплатила 26.01.2022 – 4125,00 грн. тіла кредиту, 375 грн. процентів та 1500 гр. комісії. 
ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 26.04.2024 уклали договір № 26-07/2024. За умовами вказаного Договору до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до заборгованості до відповідача за кредитним договором № 9132305 від 24.01.2022 у розмірі 20798,47 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, за якими у відповідача наявна заборгованість.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Сторони визнають ті обставини, що було отримано кредит в розмірі 15000 грн., не оспорюють суми, які були сплачені та не оспорюють розмір тіла кредиту, який слід стягнути, як заборгованість.
Сторони, по – різному, визначають розмір процентів за користування кредитом, виходячи з різного тлумачення умов договору щодо строку кредитування. Так, відповідач вважає, що строк кредитування визначений 15 днів, і не підлягає продовженню, позивач вважає, що відбулася автоматична пролонгація. 
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як слідує зі змісту укладеного сторонами Договору кредит надається строком на 15 днів з 24.01.2022. Дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу - 08.02.2022), користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування є обставиною, з якою умови договору пов`язують пролонгацію дії договору, що за своєю суттю є відкладальною обставиною згідно ст.212 ЦК України.
З даного приводу суд зазначає, що невиконання або неналежне виконання боржником договірних зобов`язань не може розглядатися як «відкладальна обставина» в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, оскільки фактично призводить до інших умов договору (строку 
Враховуючи вищенаведене, строк кредитування 15 днів з 24.1.2022 по 08.02.2022. Кінцевий термін повернення кредиту 08.02.2022.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 наведено висновки, за якими припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другої статті 1050 ЦК. Так як строк кредитування закінчився 08.02.2022, то вимоги позивача про стягнення процентів, які нараховані після спливу строку не підлягає до задоволення.
Таким чином з відповідача слід стягнути 13312,50 грн. заборгованості, яка складається з 10875 грн. залишок заборгованості за тілом, 2437,50 грн. (2812,50 грн. сума процентів, які нараховані за договором -375 грн. проценти сплачені відповідачем) грн. заборгованість за процентами. 
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
13312,50 грн х 100 / 20798,47 грн = 64 % (розмір задоволених позовних вимог);
2 662,40 грн х 64 % = 1704 грн. (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).
Щодо витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не тільки доведений, документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.
Враховуючи категорію справи, характер позовних вимог, дослідивши позовну заяву, суд доходить висновку, що складення позову не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази, тому справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат за даних обставин справи було б зменшення розміру таких витрат до 8000 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача слід стягнути 8000 х 64 % = 5120 грн. – витрат на правничу допомогу. 
Керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 279 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором договором № 9132305 від 24.01.2022 в розмірі 13312,50 грн. заборгованості, яка складається: з 10875 грн. залишок заборгованості за тілом, 2437,50 грн. – заборгованість за процентами.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судовий збір в розмірі 1704 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5120 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ: 42640371, адреса місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150. 
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Теребовлянського районного суду  І.Б. Марціцка
Тернопільської області