ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | Справа № 495/3093/26
| Номер провадження 2/495/2930/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
Головуючогосудді Мишка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Федорової Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог спору Білгород-Дністровський Відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів,

Встановив:
У квітні 2026 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог спору Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів.
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. Позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 15.12.2007 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 15.12.2007 року, серія НОМЕР_1 . Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який станом на 01.04.2026 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає разом з батьком за адресою АДРЕСА_2 , більше 6 років. Відповідно до рішення Білгород - Дністровського міскрайонного суду Одеської області, м. Білгород-Дністровський від 08.10.2015 року по справі №495/6584/15-ц, шлюб був розірваний та призначено стягнення аліментів з позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісяця. Білгород - Дністровський Відділ державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за виконавчим листом №495/6584/15-ц, виданим 28.10.2015 року, постановою від 18.11.2015 року, в подальшому постанова від 15.03.2019 року, в подальшому постанова від 25.08.2023 року, в подальшому постанова від 21.12.2022 року відкрито виконавче провадження та розпочате (продовжено) стягнення суми аліментів на користь відповідача. Враховуючи те, що після розірвання шлюбу відповідач не де не працювала, а отримані аліменти, в своєї більшості, не витрачалися на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальна база для виховання сина створена не була, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , певний час проживав разом з бабусею, яка померла (мати відповідача), відповідач проживала окремо разом зі своїм чоловіком, ніяких додаткових витрат на утримання сина відповідачем не витрачалося, незважаючи на велику суму отриманих аліментів. Дитина приходила до школи неохайна, про що постійно позивачу повідомлялося класним керівником (керівниками), які постійно натякали на те, що дитину потрібно забрати та створити найбільш кращі умови виховання та забезпечити належну матеріальну базу. На шкільні збори відповідач не ходила, мотивуючи це тим, що там потрібно здавати гроші на шкільні потреби. У подальшому, приблизно з 2019 року, син позивача, майже постійно почав проживати разом з позивачем та ходити до школи від нього. 
Син позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 більше 6 років проживає разом з позивачем на постійній основі, знаходиться на повному його утриманні та забезпеченні. Позивачем постійно здійснюється заходи охорони його здоров`я та виховання (патріотизму) з любов`ю до Батьківщини. Всі речі сина знаходяться за адресою позивача. За адресою матері речей сина немає, про що свідчить аналіз інспекційних виїздів органів опіки за адресою відповідача. Візити до матері носять виключно гостьовий характер.
За доводами сторонни позивача стягнення аліментів має бути припиненим.
1.2. Відзив на позовну заяву відповідач не подала.
2. Рух справи у суді.
Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2026 витребувано докази по справі. 
3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася про час та місце слухання справи повідомлялася, шляхом направлення поштових повідомлень, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог спору Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду лист про розгляд справи без участі представника Відділу, просять розглянути позовну заяву та вирішити питання згідно вимог чинного законодавства на розсуд суду. 
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина другастатті 247 ЦПК України).
4. Фактичні обставини, встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 15.12.2007 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 15.12.2007 року серія НОМЕР_1 . 
Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до рішення Білгород - Дністровського міскрайонного суду Одеської області від 08.10.2015 року по справі №495/6584/15-ц, шлюб був розірваний та призначено стягнення аліментів з позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісяця. 
Білгород - Дністровський Відділ державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за виконавчим листом №495/6584/15-ц, виданим 28.10.2015 року, постановою від 18.11.2015 року, в подальшому постанова від 15.03.2019 року, в подальшому постанова від 25.08.2023 року, в подальшому постанова від 21.12.2022 року відкрито виконавче провадження та розпочате (продовжено) стягнення суми аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 . 
Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач не де не працювала, а отримані аліменти, в своєї більшості, не витрачалися на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальна база для виховання сина створена не була, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , певний час проживав разом збабусею, яка померла (мати відповідача), а відповідач жила окремо разом зі своїм чоловіком, ніяких додаткових витрат на утримання сина відповідачем не витрачалося. Дитина приходила до школи неохайна, про що постійно позивачу повідомлялося класним керівником (керівниками), які постійно натякали на те, що дитину потрібно забрати та створити найбільш кращі умови виховання та забезпечити належну матеріальну базу. На шкільні збори відповідач не ходила, мотивуючи це тим що там потрібно здавати гроші на шкільні потреби. 
Станом на 01.04.2026 року ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає разом з батьком за адресою АДРЕСА_2 
Син позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 більше 6 років проживає разом зі позивачем на постійній основі, знаходиться на повному його утриманні та забезпечені. Позивачем постійно здійснюється заходи охорони його здоров`я та виховання (патріотизму) з любов`ю до Батьківщини. Всі речі сина знаходяться за адресою позивача. За адресою матері речей сина немає, про що свідчить аналіз інспекційних виїздів органів опіки за адресою відповідача. Візити до матері носять виключно гостьовий характер.
У характеристиці ОСОБА_4 - ОЗ «Бритівська ЗЗСО 1-3 ступенів» - вказано що хлопець вихований добре та нарікань з боку керівництва та класного керівника ОЗ «Бритівська 33СО 1-3 ступенів» - немає. Батьки перебувають в офіційному розлучені. За усною домовленістю місце проживання юнака визначене за адресою батька, який відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків. Здійснює опіку та належне виховання сина.
Позивач до позовної заяви додає копію картки профілактичних щеплень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на його думку свідчить про те, що батько контролює графік щеплень свого сина та проведення чергових щеплень.
Також, у договорі про надання освітніх послуг №97 від 24.07.2024 року «Білгород-Дністровський медичний фаховий коледж» - зазначений законний представник вступника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить підпис позивача у відповідному договорі.
Відповідно до Інформаційного листа Лікаря, який надає ПМД (сімейний лікар) ОСОБА_5 від 01.05.2026 року вбачається, що Декларація №0001-X787-ХОАО Про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу була укладена 12.12.2020 року, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час надання послуг з первинної медичної допомоги на прийом (відвідування) сімейного лікаря, з приводу здоров`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у більшості випадків приходив ОСОБА_4 , разом з батьком та його бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до січня місяця 2024 року, в окремих випадках для отримання медичних довідок приходив сам. Батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно піклується про стан здоров`я свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Документи, які долучені до матеріалів справи свідчать про здійснення позивачем постійного контролю за станом здоров`я його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем здійснюється контроль щодо проведення профілактичних щеплень, відповідно до графіку проведення щеплень, у сімейного лікаря та різних медичних досліджень, за потребою. Постійно купуються ліки для лікування сина, як вдома так і лікарні, починаючи з дати його народження по теперішній час.
Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що дитина ОСОБА_4 , 2009 року народження після розірвання шлюбу батьків, з 2019 року постійно проживає разом з батьком. Позивач просив Відповідача передати йому карту на яку надходять аліменти, але Відповідач ігнорувала усі вимоги та користувалася отриманими коштами (аліментами). Ставлення батька до сина добре, батько постійно піклується про сина та займається його вихованням 
У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07грудня 2006року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992року, № 250,ст.35-36,§ 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживала дитина, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником та період починаючи з якого почалось таке проживання.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, в даному випадку мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів – матір дитини. При цьому обов`язок матері утримувати дитину не припиняється.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого (цитата): «За своєю суттю аліменти – це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.
Судом встановлено, що син сторін по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 2023 року проживає з батьком, а не з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти в даний період, тому згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача і припинити примусове стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2015 року, справа №495/6584/15-ц, оскільки факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідачки.
При таких обставинах виконавчий лист № 495/6584/15-ц від 08.10.2015 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки підлягає відкликанню без подальшого виконання.
Щодо позовної вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах за період з 24.08.2024 року по день набрання рішенням законної сили, суд вказує на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № З віл 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.
Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Так, судом установлено, що неповнолітній син позивача з 2023 року проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні і вказана підстава має істотне значення, то суд вважає за можливе звільнити його від сплати заборгованості за аліментами з 24.08.2024 року по день набрання рішенням законної сили.
5. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За правилом п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .
Оскільки позов задоволено, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331 грн 20 коп.
Керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 273 СК України, суд

Ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог спору Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів – задовольнити. 
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнутих рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2015, справа №495/6584/15-ц з дня набрання рішенням законної сили.
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/6584/15-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відкликати без подальшого виконання.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 24.08.2024 року по день набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Повний текст рішення суду складений 27.07.2026.

Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог спору Білгород-Дністровський Відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: вул Михайлівська, 56, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, код ЄДРПОУ: 24890175.

Суддя Віталій МИШКО