Номер провадження: 33/813/1554/26
Номер справи місцевого суду: 946/3255/26 
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
захисника – адвоката Златі Дмитра Спиридоновича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження 
постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу матеріалів справи № 946/3255/26 за протоколом ОДОІ № 175 від 29.04.2026 року про військове адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за підсудністю до Ренійського районного суду Одеської області – відмовлено.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 07.04.2026 під час проведення заходів оповіщення військовозобов?язаних, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов?язаних" від 06.04.2026 N? 99, неналежно виконував свої службові обов?язки, передбачені законами, наказами, військовими статутами, положеннями, що виразилося в нездійснені відеофіксації на портативний відеореєстратор інв. N? 901462 під час зупинки та перевірки військово-облікових документів громадян на протязі всього дня, в результаті чого не можливо встановити моменти здійснення заходів оповіщення громадян, всі обставини, які відбувалися на той час, а також вказані дії призводять до порушення контролю Військовою службою правопорядку за дотриманням посадовими особами ТЦК та СП правопорядку, та законності дій під час проведення заходів оповіщення та призову військовозобов?язаних на військову службу, у відповідності до розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.10.2024 N? 20573 та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03.06.2025 N? 12686/дск, що свідчить про недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що 24.06.2026 (у день судового засідання) ним через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 15:30 год того ж дня, у зв`язку з хворобою. На даному клопотанні міститься вхідний штамп та підпис відповідного працівника суду, що підтверджує його отримання судом до початку розгляду справи. До вказаного клопотання долучено доказ поважності причини неявки: Консультаційний висновок спеціаліста (лікаря-терапевта) від 24.06.2026, з якого вбачається, що діагностовано стан: «Гіпертонічна хвороба 3 стадії, кризовий перебіг», який потребує невідкладного лікування. Стан здоров`я заявника об`єктивно унеможливлював як фізичну явку до суду в інше місто, так і участь у судовому засіданні загалом.
19.09.2026 захисник Златі Д.С. надіслав до суду пояснення до апеляційної скарги, в частині поважності причин попуску строку та уточнення фактичних обставин справи, в яких вказує, що в апеляційній скарзі помилково зазначено, що клопотання про відкладення розгляду справи від 24.06.2026 було подано безпосередньо через канцелярію суду, фактично 24.06.2026 (у день судового засідання) зазначене клопотання було надіслано заявником на офіційну електронну адресу суду першої інстанції з долученням копії медичного документа. Незважаючи на зазначену помилку щодо способу подання, незмінним залишається факт того, що ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання 24.06.2026 з поважних причин, викликаних раптовим погіршенням стану здоров`я. Наявність гострого захворювання підтверджується Консультаційним висновком спеціаліста (лікаря-терапевта) від 24.06.2026 КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» (діагноз: Гіпертонічна хвороба 3 стадії. Кризовий перебіг, що становило пряму загрозу життю). Розгляд справи за відсутності заявника позбавив його права на захист. Оскаржувану постанову було ухвалено 24.06.2026 без участі ОСОБА_1 , а копію постанови отримано 06.07.2026, що унеможливлювало подання апеляційної скарги в загальний 10-денний строк з дня винесення. (а.с. 55-56)
До вказаних пояснень захисником додано Консультаційний висновок спеціаліста (лікаря-терапевта) від 24.06.2026 (а.с. 57).
В судовому засіданні захисник Златі Д.С. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, пояснив, що клопотання про відкладення розгляду справи його підзахисний надіслав на адресу суду без електронного цифрового підпису, що мало наслідком його не розгляд судом. Просив задовольнити клопотання.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлений, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає вирішенню процесуального питання.
Заслухавши доповідь судді, вирішуючи питання щодо заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає таке.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Згідно з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Оскаржувану постанову винесено 24.06.2026 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 . 
Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що підтверджується листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 щодо ознайомлення ОСОБА_1 та надання йому корінців повісток про призначений розгляд справи 24.06.2026 (а.с. 25-28)
Таким чином, перебіг строку на апеляційне оскарження постанови розпочався 25.06.2026 та відповідно до частини другої статті 294 КУпАП останнім днем подання апеляційної скарги, з урахуванням вихідних днів, є 06.07.2026.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2026 ОСОБА_1 особисто звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу копії постанови від 24.06.2026. Вказане свідчить про обізнаність ОСОБА_1 ще 01.07.2026 про те, що 24.06.2026 було ухвалене оскаржуване судове рішення. 
Копію такого він отримав 06.07.2026, що підтверджується розпискою на зазначеній заяві.
З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся через суд першої інстанції 13.07.2026, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження постанови суду.
За таких обставин посилання заявника, що повний текст постанови отримано 06.07.2026, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки перебіг строку на апеляційне оскарження постанови судді розпочинається саме з моменту її винесення, а не з моменту вручення повного тексту оскаржуваного судового рішення.
Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. 
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову надіслано 25.06.2026, зареєстровано: 26.06.2026, забезпечено надання загального доступу: 29.06.2026, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, а тому з цього часу заявник мав можливість отримати копію постанови та своєчасно її оскаржити в апеляційному порядку, тобто до 06.07.2026.
На вказане не впливає отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови лише 06.07.2026.
Посилання сторони захисту на наявність гострого захворювання, яке підтверджується Консультаційним висновком спеціаліста (лікаря-терапевта) від 24.06.2026 КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» (діагноз: гіпертонічна хвороба 3 стадії, кризовий перебіг, що становило пряму загрозу життю), не може бути визнано достатньою та безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Наведений медичний документ підтверджує наявність у особи певного захворювання та відповідного стану здоров`я станом на 24.06.2026, однак не містить відомостей про те, що такий стан унеможливлював або об`єктивно перешкоджав особі звернутися з апеляційною скаргою у встановлений законом строк. Зокрема, з нього не вбачається, що особа перебувала у стані, який виключав можливість здійснення будь-яких процесуальних дій, у тому числі шляхом звернення за допомогою до захисника чи іншого представника, протягом строку на оскарження – з 25.06.2026 до 06.07.2026.
Сам по собі факт захворювання, навіть тяжкого характеру, не є тотожним фактичній неможливості реалізувати право на апеляційне оскарження. Для визнання стану здоров`я поважною причиною пропуску процесуального строку має бути встановлено його безпосередній та об`єктивний вплив на можливість особи своєчасно подати апеляційну скаргу. 
Крім того, зазначений Консультаційний висновок датований 24.06.2026, тоді як сам по собі факт звернення особи за медичною допомогою у цей день підтверджує лише об`єктивну неможливість особо з`явитися до суду першої інстанції, а не те, що відповідний стан здоров`я зберігався протягом усього періоду, у межах якого особа мала можливість оскаржити постанову суду, та що саме він перешкоджав своєчасному зверненню з апеляційною скаргою.
Таким чином, наданий медичний документ підтверджує лише факт захворювання, але не доводить наявності об`єктивних, непереборних обставин, які позбавляли особу можливості реалізувати право на апеляційне оскарження у встановлений законом строк. 
Також апеляційний суд звертає увагу, що 01.07.2026 ОСОБА_1 особисто звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу копії постанови від 24.06.2026, а тому посилання на стан здоров`я як на обставину, яка начебто унеможливлювала своєчасне звернення з апеляційною скаргою, не узгоджується з фактичними обставинами справи. 
Отже, вказані обставини, апеляційний суд вважає, свідчать про наявність у ОСОБА_1 , який був обізнаний про розгляд справи, сукупності передумов, які вочевидь не створювали перешкод для реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги та належного виконання своїх процесуальних прав та обов`язків.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. 
Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду заявник не надає і не посилається на інші обставини, що перешкоджали своєчасно реалізувати своє право на оскарження постанови суду.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, ОСОБА_1 не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надав доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити та повернути апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами заявнику.
На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
У задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2026 року відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     М.В. Назарова