Справа № 214/8414/25
2/214/653/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
13 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Євтушенка О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання – Авдєєва М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу №214/8414/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» Кеню Д.В. звернувся до суду з позовною заявою шляхом подання через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (зареєстровано судом 25.08.2025), у якій просить суд: стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, у загальному розмірі 35 867,84 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 12 340,76 грн.; заборгованості по відсотках – 14 042,42 грн., заборгованості по комісії – 8 976,00 грн.; а також стягнути за період з 15.12.2021 до 23.02.2022 інфляційні втрати у розмірі 436,65 грн., та 3% річних у розмірі 72,01 грн.; стягнути зі ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 25.05.2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №22039000065875, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 14 960,00 грн. зі сплатою процентів за його користування, а також плати за програмою страхування. Відповідач умови договору з повернення кредиту, сплати процентів та альти за страхування належним чином не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. 
15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №15/12/21, згідно з умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права грошової вимоги, зокрема й до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. 
Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором №22039000065875 від 25.05.2018 становить у загальному розмірі 35 867,84 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 12 340,76 грн.; заборгованості по відсотках – 14 042,42 грн., заборгованості по комісії – 8 976,00 грн.; а також за період з 15.12.2021 до 23.02.2022 інфляційні витрати у розмірі 436,65 грн., та 3% річних у розмірі 72,01 грн., у зв`язку з чим позивач просить стягнути зазначену суму в судовому порядку. 
Ухвалою суду від 29 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник позивача – Кеню Д.В. про свою участь в судовому засіданні не заявив, згідно з клопотанням, заявленим у прохальній частині позовної заяви, просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.13).
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи у суді була належним чином повідомлена, та 24.10.2025 від представника ОСОБА_1 – адвоката Дербіна Д.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. У відзиві зазначено, що кредитний договір №22039000065875 від 25.05.2018 був укладений між відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредитором ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», за умовами якого встановлено строк повернення кредиту до 25.05.2020. Представник відповідача зазначає, що протягом дії договору ОСОБА_1 здійснювала часткові платежі, які не були враховані позивачем при розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим останній є, на її думку, неправильним та необґрунтованим. Крім того, у відзиві зазначається, що договір факторингу від 15.12.2021 було укладено після спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим позивач, на думку відповідача, не набув права вимоги у межах строку, визначеного законом. Також представник відповідача посилається на пропуск позивачем позовної давності та вважає, що підстав для її поновлення або незастосування не встановлено. Окремо у відзиві заперечується розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, оскільки, на думку відповідача, він не є належним чином обґрунтованим та не підтверджений допустимими доказами. Крім того, представник відповідача заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи на відсутність належного підтвердження їх фактичного понесення та завищений їх розмір. 
Відповіді на відзив від представника ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до суду не надходило, разом з тим, 10.06.2026 представником позивача до суду надано клопотання про долучення доказів, а саме: належним чином завіреної копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також належне повідомлення відповідача та відсутність відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та позичальником було укладено кредитний договір у формі приєднання шляхом підписання паспорта споживчого кредиту та заяви-анкети на отримання кредиту «Кредит готівкою (Мікро_20)» строком на 24 місяці. Відповідно до умов кредитування, позичальнику було надано споживчий кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 14 960,00 грн. зі строком користування 24 місяці. Процентна ставка за користування кредитом становила 0,001% річних (фіксована/змінювана згідно умов договору). Загальні витрати за кредитом включали проценти за користування кредитом, можливі комісії банку, а також інші платежі, передбачені паспортом споживчого кредиту. Погашення кредиту здійснювалося шляхом щомісячних ануїтетних (або диференційованих) платежів згідно з графіком, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Крім того, позичальник підтвердив ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, який містив інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку та повну вартість кредиту для споживача.
Крім основних умов кредитування, договором передбачено обов`язкову сплату позичальником плати за програмою страхування у фіксованому розмірі 3 960,00 грн., яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Зазначена сума є супутньою послугою, пов`язаною з отриманням та обслуговуванням кредиту, та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов паспорта споживчого кредиту.
Окрім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №15/12/21, згідно з умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права грошової вимоги, зокрема й до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. 
Станом на дату подання позовної заяви позичальник ОСОБА_1 на користь нового кредитора жодних платежів не здійснила, у зв`язку з чим сума заборгованості за кредитним договором становить у загальному розмірі – 35 867,84 грн., а також включає за період з 15.12.2021 до 23.02.2022 інфляційні втрати у розмірі 436,65 грн., та 3% річних у розмірі 72,01 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконала своїх обов`язків за кредитним договором та допустила прострочення платежів. 
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
У силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається.
Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. 
Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Судом встановлено, що 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №15/12/21, згідно з умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права грошової вимоги, зокрема й до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Таким чином, на момент звернення до суду саме ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» є належним кредитором та позивачем у даній справі. 
Суд зауважує, що належним підтвердженням відступлення права вимоги (цесії) є не лише сам факт укладення відповідного договору, але й наявність належних та допустимих доказів переходу прав від первісного кредитора до нового. Зокрема, договір про відступлення права вимоги має бути укладений у письмовій формі та містити всі істотні умови, які дають можливість ідентифікувати обсяг і характер переданих прав. 
Крім того, обов`язковим є подання доказів фактичної передачі права вимоги, таких як акти приймання-передачі, реєстри боржників, додатки до договору або інші документи, що підтверджують включення конкретного боржника до переліку переданих вимог. Лише сукупність зазначених документів може свідчити про належне та повне набуття новим кредитором прав вимоги у відповідному зобов`язанні.
На підставі наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про доведеність факту відступлення права вимоги за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, укладеним зі ОСОБА_1 , первісним кредитором за яким є АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Наданий до матеріалів справи договір факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 свідчить про належний та фактичний перехід прав вимоги від первісного кредитора – АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Зазначене відступлення права вимоги відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та ст.513 ЦК України, що свідчить про правомірність набуття ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» статусу нового кредитора у зобов`язанні та, відповідно, надає йому право на звернення до суду з відповідними вимогами до боржника.
Крім того, судом встановлено, що після відступлення права вимоги жодних додаткових нарахувань відповідачу на суму заборгованості новим кредитором не здійснювалося, у зв`язку з чим позовні вимоги заявлено в межах заборгованості, яка сформувалася станом на дату відступлення права вимоги та подальшого її обліку у нового кредитора. 
За результатами розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, внаслідок чого у останньої виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, у загальному розмірі – 35 867,84 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 12 340,76 грн.; заборгованості по відсотках – 14 042,42 грн., заборгованості по комісії – 8 976,00 грн.; а також включає за період з 15.12.2021 до 23.02.2022 інфляційні втрати у розмірі 436,65 грн., та 3% річних у розмірі 72,01 грн. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 після отримання кредитних коштів частково виконувала зобов`язання за кредитним договором та здійснила п`ять платежів на погашення тіла кредиту – 25.06.2018, 25.07.2018, 27.08.2018, 25.09.2018 та 25.10.2018. Загальна сума коштів, сплачених відповідачем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, становить 2 619,24 грн. Крім того, відповідач здійснила п`ять платежів на погашення заборгованості по нарахованим процентам – 25.06.2018, 25.07.2018, 27.08.2018, 25.09.2018 та 30.04.2020. Загальна сума сплачених коштів у рахунок погашення заборгованості по процентам складає 270,21 грн. Також, відповідач здійснила чотири платежі на погашення заборгованості по нарахованій комісії – 25.06.2018, 25.07.2018, 27.08.2018, 25.09.2018. Загальна сума сплачених коштів у рахунок погашення заборгованості по процентам складає 1 795,20 грн. Таким чином, із отриманої суми кредитних коштів у розмірі 14 960,00 грн. непогашеними залишилися: основний борг у розмірі 12 340,76 грн. та нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 14 042,42 грн., а також заборгованості по комісії – 8 976,00 грн. При цьому зазначені платежі були зараховані позивачем у рахунок часткового погашення заборгованості, однак у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконані не були.
Також, суд перевірив поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних і встановив, що він є арифметично правильним, здійснений відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України та базується на сумі основної заборгованості 12 340,76 грн. 
Беручи до уваги, що заявлений позивачем період нарахування інфляційних втрат та 3% річних (з 15.12.2021 до 23.02.2022) повністю охоплює час, що передував введенню в Україні правового режиму воєнного стану, положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими встановлено особливості відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань у період дії воєнного стану, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. 
Відтак, правові підстави для звільнення відповідача ОСОБА_1 від відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України, відсутні, а нарахування інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період є правомірним та таким, що відповідають вимогам чинного законодавства.
Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням зі ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, у загальному розмірі – 35 867,84 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 12 340,76 грн.; заборгованості по відсотках – 14 042,42 грн., заборгованості по комісії – 8 976,00 грн.; а також стягнути з відповідача, за період з 15.12.2021 до 23.02.2022, інфляційні втрати – 436,65 грн., та 3% річних – 72,01 грн. 
Приходячи до такого висновку, суд вважає за доречне зауважити, що обираючи варіант поведінки, позичальник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими, а його поведінка повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний позичальник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання – надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
Також у поданому відзиві представник відповідача – адвокат Дербін Д.О. фактично заперечує як наявність та розмір заявленої заборгованості, так і правові підстави відповідальності відповідача, зокрема посилаючись на сплив строку позовної давності, а також на неналежність та недостатність доказів, поданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог.
Так, відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини зазначає, що позовна давність є законним засобом забезпечення правової визначеності та остаточності правовідносин, а також запобігання розгляду справ на підставі доказів, достовірність яких може бути знижена внаслідок спливу часу (див., mutatis mutandis, рішення у справах «OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, §570; «Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви №22083/93 та № 22095/93, §51). 
Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, поданою до ухвалення рішення. Аналіз наведеної норми свідчить, що застосування позовної давності є диспозитивним, оскільки суд не вправі застосовувати її з власної ініціативи за відсутності відповідної заяви сторони спору. 
Разом з тим, ч.4 ст.267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові у разі, якщо судом встановлено факт пропуску такого строку. 
Згідно зі ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Відповідно до ст.261 ЦК України, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов`язання. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість у загальному розмірі 35 867,84 грн., яка складається з основного боргу, відсотків та комісії, а також включає інфляційні втрати та 3% річних, нараховані відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. 
Також судом встановлено факт часткового виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань шляхом здійснення окремих платежів у рахунок погашення тіла кредиту, відсотків та комісії, які були враховані позивачем при розрахунку заборгованості, однак не призвели до повного виконання кредитних зобов`язань. Отже, перебіг позовної давності щодо кожного щомісячного платежу починається з моменту його прострочення та обчислюється окремо щодо кожного такого платежу, якщо інше не встановлено договором між сторонами.
Разом з тим, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» на всій території України з 12.03.2020 було встановлено карантин, який неодноразово продовжувався та діяв до 30.06.2023. 
Разом з тим, Законом України №540-IX від 30.03.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п.12, відповідно до якого під час дії карантину строки позовної давності продовжуються на строк його дії.
У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21 зазначено, що положення п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підлягають застосуванню до всіх суб`єктів цивільних правовідносин та передбачають продовження строків позовної давності на період дії карантину. 
Крім того, суд враховує, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та є чинним на час розгляду справи. З наведеного вбачається, що введення воєнного стану в Україні є надзвичайною правовою обставиною, яка може впливати на реалізацію процесуальних прав сторін, однак сама по собі не зупиняє та не продовжує перебіг позовної давності, якщо інше прямо не передбачено законом.
Виходячи з системного аналізу наведених норм, а також мети їх запровадження, спрямованої на забезпечення балансу інтересів сторін та недопущення звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд доходить висновку, що продовження строків позовної давності застосовується до правовідносин, на які поширюється дія п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020.
Відтак, доводи представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки характер правовідносин сторін та заявлений період нарахування заборгованості не свідчать про сплив такого строку, з урахуванням, зокрема, здійсненого відповідачем ОСОБА_1 платежу від 30.04.2020 у розмірі 270,17 грн. на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами. А отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для застосування позовної давності. Таким чином, викладені у відзиві заперечення представника відповідача зводяться до альтернативного тлумачення фактичних обставин справи та норм матеріального права, однак спростовуються наявними у справі доказами та встановленими судом обставинами.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. є належним чином підтвердженими, співмірними зі складністю справи та обсягом наданих правничих послуг, а також відповідають критеріям розумності, необхідності та пропорційності. 
Доводи представника відповідача щодо заперечення проти їх стягнення є декларативними, не містять конкретних обґрунтувань неспівмірності заявленого розміру витрат та не спростовують факту їх понесення і надання відповідних правничих послуг.
Відтак, на підставі викладеного та з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: судового збору у розмірі 2 422,40 грн., сплаченого із застосуванням коефіцієнта 0,8 за подання позовної заяви в електронній формі, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.4-5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273-274, 277, 279, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №22039000065875 від 25.05.2018, у загальному розмірі – 35 867,84 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 12 340,76 грн.; заборгованості по відсотках – 14 042,42 грн., заборгованості по комісії – 8 976,00 грн.; а також стягнути за період з 15.12.2021 до 23.02.2022, інфляційні втрати – 436,65 грн., та 3% річних – 72,01 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» 2 422,40 грн. судового збору та 3 000,00 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 43453613, юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3953 від 08.11.2018, адреса місця роботи: АДРЕСА_2 .

Рішення у справі складено та підписано без проголошення 13 липня 2026 року.

Суддя О.І. Євтушенко