ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2161/26 Справа № 188/4352/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 серпня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Нечитайло М.О. ( в режимі відеоконференції )
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Нечитайло Маргарити Олегівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,- 
на постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 30.10.2025 о 13 години 50 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. Калинова в с. Мар`янівка Синельниківського району Дніпропетровської області керував автомобілем URO Vamtak, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя), на вимогу працівників поліції відмовився від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої з огляду на допущені судом порушення норми процесуального права, без належного дослідження доказів та підтвердження винуватості ОСОБА_1 .
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що в постанові суд послався на постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 30.10.2025 на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, як доказ вини останнього. Однак ця постанова відсутня в матеріалах справи та не має до неї ніякого відношення.
Крім того суд самостійно перевірив ОСОБА_1 на сайті Судової влади та в Єдиному державному реєстрі судових рішень на предмет виявлення минулих постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та до кримінальної відповідальності.
Також суд з`ясовував у сторони захисту, чи було проведене службове розслідування щодо повідомлення про стрільбу і чи було притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на службі, вказавши, що ця інформація характеризує особу, яка притягається до адміністративного правопорушення, як людину і ці дані стосуються справи.
На думку захисника суд першої інстанції сформував свою думку та виніс оскаржувану постанову, яка ґрунтується не на матеріалах справи, а на самостійно зібраних судом доказах вини ОСОБА_1 . 
Апелянт також вказує, що суд першої інстанції не врахував відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Відповідно до п. 7 протоколу, 30.10.2025 ОСОБА_1 о 13 год 50 хв керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак наявний в матеріалах справи відеозапис починається о 14 год 09 хв, і станом на цей час ОСОБА_1 вже розмовляє з працівниками поліції.
До матеріалів справи долучено один відеозапис тривалістю 7 хв 30 с, на якому відсутній факт руху, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також першочергове та подальше спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими.
В задоволенні клопотання про витребування повного відеозапису суд першої інстанції стороні захисту відмовив.
Наявний в матеріалах справи відеозапис з бодікамери поліцейських не є безперервним відео, яке фіксує більшість обставин. Питання складання протоколу було вирішено ще до того, як ОСОБА_1 відмовився від огляду, пройти який поліцейські запропонували постфактум, вже після того, як ОСОБА_1 вказали, що буде складено протокол. Проїхати до лікарні останньому взагалі не пропонували.
В матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 , але на відео не видно моменту відібрання таких пояснень, що пояснює розбіжність між його усними та письмовими поясненнями.
Інші відеозаписи, які містять час та момент вчинення правопорушення в матеріалах справи відсутні.
В оскаржуваній постанові зазначено, що спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції відбувалось біля зупиненого автомобіля URO Vamtak, д.н.з. НОМЕР_1 , однак це не відповідає дійсності, оскільки спілкування відбувалось біля автомобіля екіпажа патрульної поліції, що видно на відео.
Відповідно до усталеної судової практики факт складання протоколу без підтвердження, що транспортний засіб перебував у русі або здійснювались дії, спрямовані на його керування, не є доказом керування транспортним засобом у розумінні ст. 130 КУпАП.
Національні суди неодноразово наголошували, що для кваліфікації дій особи за ст.130 КУпАП необхідно довести, що вона фактично здійснювала керування транспортним засобом тобто контролювала його рух, змінювала напрям, швидкість або виконувала інші дії, пов`язані з пересуванням ТЗ.
Разом з цим, яз зауважує апелянт, у протоколі вказано, що водій керував автомобілем 30.10.2025, час правопорушення зазначено - 13 год 50 хв, в той час як підтвердження фактичної зупинки транспортного засобу на відео відсутній.
Наведене порушує вимоги Інструкції МВС № 1026 від 18.12.2018 та п. 2 розд. І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, а тому ставить під сумнів достовірність усіх відеодоказів.
У матеріалах справи та наданих доказах не вбачається підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу та повідомлення водія про такі підстави, відповідно до вимог ст. 35 Закону «Про Національну поліцію».
Таким чином, оскільки поліцейськими не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів, перевірки чи подальшого огляду водія - є неправомірними, а отримані внаслідок цього докази - недопустимими.
У порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та рапорт були складені 30.10.2025 різними працівниками патрульної поліції.
Також в акті огляду відсутні конкретні ознаки алкогольного сп`яніння.
Викликають сумніви щодо належності і пояснення самого ОСОБА_1 від 30.10.2025, оскільки вони не узгоджуються з фактами на відеозапису з бодікамер поліцейських та особистими поясненнями ОСОБА_1 .
В матеріалах справи міститься рапорт інспектора відділення поліції, проте даний рапорт не містить жодного прохання інспектора до начальника, що прямо суперечить правовому визначенню поняття «рапорт», визнаного в Інструкції з оформлення документів у системі МВС України від 27.07.2012 № 650.
Отже, на переконання сторони захисту, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів.
Щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 захисник зазначає, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 29.09.2023, військового квитка серії НОМЕР_3 від 14.05.2003 та довідки №173 від 19.02.2026, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_4 з 08.06.2022 по теперішній час на посаді водія.
Як випливає з пояснень ОСОБА_1 , 30 жовтня 2025 року він їхав на полігон, щоб перевірити роботу РЕБ, на автомобілі, який належить військовій частині НОМЕР_4 , в якій він з 08.06.2022 по теперішній час проходить військову службу, а отже ОСОБА_1 на час зупинки виконував службове завдання та підлягав притягненню до відповідальності саме за ст. 172-20 КУпАП на підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення, який мав складатись командиром (начальником) військової частини чи іншою уповноваженою особою.
Відповідно до Роз`яснень Верховного Суду від 17.12.2025 № 748/0/158-25, вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керує транспортним засобом у стані сп`яніння, крім іншого, суди в кожному випадку мають встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння. В разі керування військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби транспортними засобами в стані сп`яніння, дії такої особи підлягають кваліфікації за статтею 172-10 КУпАП.
Таким чином апелянт стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 складено неправомірно.
На підставі викладеного захисник просить постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутні події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи наведене, а також думку захисника Нечитайло М.О., апеляційний суд, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, вважає можливим провести апеляційний перегляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Нечитайло М.О. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, які перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498351 від 30.10.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП убачається, що 30.10.2025 о 13 години 50 хвилин, вул. Калинова, с. Мар`янівка Синельниківського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем URO Vamtak, д.н.з. НОМЕР_1 (військова техніка) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.2 ст. 130 КУпАП. 
Технічних засіб відеозапису: 798497.
У графі “Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності” зазначено “на окремому аркуші”.
Вказано, що тимчасово документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, однак останній відмовився від підпису у протоколі та від отримання його копії (а.с.1).

Згідно рапорту інспектора СРПП ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, 30.10.2025 о 13.50 годин під час несення служби складі екіпажу «Вермут-372» СРПП було виявлено факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння водієм ОСОБА_1 , військовослужбовцем НОМЕР_4 , який перебуває на посаді водій-електрик, звання солдат. 
ОСОБА_1 керував транспортним засобом (військова техніка) «Uro Vamtac», д.н.з. НОМЕР_5 по вул. Калинова 1, с. Мар?янівка, Синельниківського району, з явними ознаками алкогольного сп?яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, хитка хода). Під час проведення перевірки останньому, відповідно до п.2.5 ПДР України, запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку, а саме пройти тест на алкотестері «Драгер 6810», на що ОСОБА_1 відмовився, що відповідно до ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» та ст.266 КУпАП зафіксовано на службову боді-камеру. 
Відносно останнього було складено адміністративний протокол серії ЕПР1 №498351 за ч.1 ст. 130 КУпАП, винесено постанову серії ЕНА № 6048813 за ч.1 ст. 126 КупАП та відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.2). 

Відповідно до електронного рапорту помічника чергового ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, 30.10.2025 о 13.08 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.10.2025 о 13.07 годин за адресою: Синельниківський район, с.Катеринівка, вулиця невідома, поряд з полігоном, де навчаються військові, ходить чоловік у цивільному одязі і з стріляє з автомата хаотично. Чоловік у нетверезому стані. Поряд з ним дитина. Виїздом слідчо-оперативної групи на місце події було встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, одягнений у цивільний одяг, з автоматом та двома повними магазинами поруч з полігоном, перевірив стан РЕБів, встановлених на полігоні. Після чого направився у бік тимчасової дислокації та по дорозі був зупинений працівниками поліції. В ході опитування останнього, він повідомив, що пострілів він не здійснював, зброя його чиста, без слідів порохових газів, патрони в магазинах всі в наявності. На ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Заявник претензій ні до кого не має, тілесних ушкоджень нікому не завдано (а.с.3).
З письмових пояснень водія ОСОБА_1 , наданих 30.10.2025 працівникам поліції убачається, що з 2022 року він проходить військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_4 та займає посаду водія — електрика. Має військове звання солдат.
30.10.2025 зранку вживав алкогольні напої, а саме віскі об`ємом 200 мл. Після чого взяв власний автомат Калашнікова та два повні рожки з патронами у кількості 60 шт. Згодом сів у автівку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить військовій частині та поїхав на учбовий полігон, розташований між селами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де хотів перевірити роботу РЕБів, але військові, які перебували там не давали йому це зробити. Після чого ОСОБА_1 поїхав до місця тимчасової дислокації, разом зі своїм АКМ та двома магазинами до нього, в яких перебувало, як і раніше, 60 патронів. 
По дорозі додому він злетів з проїжджої частини у поля, через що зазначений автомобіль опинився у кюветі. 
ОСОБА_1 зазначив, що ніяких пострілів він не здійснював, всі належні (видані) йому патрони в наявності (а.с.4).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6810 не проводився у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 . Акт підписаний працівником поліції, що його складав (а.с.5).
Відповідно до довідки інспектора СРПП ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно до ІІПС «Цунамі», ОСОБА_1 має посвідчення водія категорії «В1, В, С1, С» серії НОМЕР_6 від 24.05.2025. Центр ТСЦ 3243 (а.с.6).
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6048813 від 30.10.2025, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП на накладене відповідне стягнення за керування 30.10.2025 о 14.37 годин в с. Мар`янівка, вул. Калинова, 1, транспортним засобом URO Vamtak, д.н.з. НОМЕР_1 (військова техніка), не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься на одному DVD-диску, долученому до матеріалів справи (а.с.9), на якому наявний один файл під назвою «export-715ft».
На відеофайлі наявний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції № 798497 від 30.10.2025 тривалістю 14:09:21-14:12:42 години, де зафіксовано грунтово-польову дорогу, на якій неподалік стоять чотири автомобілі, два з яких - службові автомобілі патрульної поліції.
Поряд з одним із автомобілів працівників поліції стоїть чоловік, як потім буде встановлено — ОСОБА_1 , який звертається до працівника поліції: «Виключи камеру».
Працівник поліції: «Ні, камери виключати не можна».
Далі поліцейський представився, вказав, що подія відбувається 30.10.2025 о 14.09 годині в с. Мар`янівка, поруч з вул. Калинова та запропонував водію назвати свої анкетні дані та адресу проживання.
ОСОБА_1 : « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаю за адресою: АДРЕСА_1 ».
Працівник поліції о 14:10:52 годині: «Ви військовослужбовець?»
ОСОБА_1 о 14:10:53 годині: «Ні. Ухилянт».
Працівник поліції: «Чий це автомобіль?»
ОСОБА_1 : «Ухилянта».
Працівник поліції о 14:11:09 годин: «Ваш? Звідки Ви їхали? Як Ви тут опинились взагалі? Куди їхали?»
ОСОБА_1 о 14:11:20 годині: «Додому».
Працівник поліції: «Зрозуміло. Ви вживали до цього алкоголь?»
ОСОБА_1 о 14:11:25 годині: «Так».
Працівник поліції: «Що вживали?»
ОСОБА_1 о 14:11:27 годині: «Пиво».
Працівник поліції: «Щодо Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Зрозуміло? Будете давати пояснення?»
Далі поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права та процесуальні обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України.
На запитання працівника поліції, чи буде він надавати пояснення та отримувати копію протоколу ОСОБА_1 о 14:11:45 годині відповів: «Так».
Працівник поліції: «Зараз ми Вас опитаємо. Відео призупиняється для складання протоколу».
На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського № 796598 від 30.10.2025 тривалістю 14:09:22-14:12:44 годин зафіксовано події, аналогічні викладеним вище з нагрудної камери № 798497.
На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського № 798497 від 30.10.2025 тривалістю 14:13:26-14:13:43 годин зафіксовано, що працівник поліції звертається до водія ОСОБА_1 : «Ви будете проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер»?»
ОСОБА_1 о 14:13:30 годин: «Я «бухий», не буду».
Працівник поліції: «Я Вас зрозумів».
На переконання апеляційного суду досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Відеозапис відповідає вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номери нагрудних камер працівників поліції, ці ж номери камер зазначені і на відеозаписі, долученому до матеріалів провадження. Ним зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння.
Фактичні обставини, зафіксовані на зазначених відеофайлах, зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, рапортах працівників поліції, поясненнях водія ОСОБА_1 у своїй сукупності, спростовують твердження захисника про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Як убачається з електронного рапорту помічника чергового ВП 30.10.2025 о 13.07 годин до служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , поряд з полігоном, де навчаються військові, чоловік у цивільному одязі хаотично стріляє з автомата. Виїздом слідчо-оперативної групи на місце події було встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, одягнений у цивільний одяг, з автоматом та двома повними магазинами поруч з полігоном, перевіряв стан РЕБів, встановлених на полігон, після чого направився у бік тимчасової дислокації та по дорозі був зупинений працівниками поліції (а.с.3).
Згідно рапорту інспектора СРПП ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, 30.10.2025 о 13.50 годин виявлено факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом «Uro Vamtac», д.н.з. НОМЕР_5 по вул. Калинова 1, с. Мар?янівка, Синельниківського району, з явними ознаками алкогольного сп?яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, хитка хода). Під час проведення перевірки останньому, відповідно до п.2.5 ПДР України, запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку, а саме пройти тест на алкотестері «Драгер 6810, на що ОСОБА_1 відмовився. Щодо останнього складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 498351 за ч.1 ст. 130 КУпАП, винесено постанову серії ЕНА № 6048813 за ч.1 ст. 126 КупАП та відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.2). 
Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_1 , наданих 30.10.2025 працівникам поліції, 30.10.2025 він зранку вживав алкогольні напої, потім взявши із собою АКМ з набоями, сів в автомобіль «Uro Vamtac» та поїхав на учбовий полігон, розташований між селами Мар`янівка та Катеринівка, де хотів перевірити роботу РЕБів, але військові, які перебували там не давали йому це зробити. Після чого він поїхав до місця тимчасової дислокації, але по дорозі додому він злетів з проїжджої частини у полях та посадках, через що зазначений автомобіль опинився у кюветі (а.с.4).
Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6048813 від 30.10.2025, на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за керування 30.10.2025 о 14.37 годин в с. Мар`янівка, вул. Калинова, 1, транспортним засобом URO Vamtak, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії (а.с.8).
Крім того, згідно відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, на запитання інспектора куди він їхав, водій ОСОБА_1 о 14:11:20 годин вказав: «Додому», при цьому жодного разу за весь час спілкування з працівником поліції не заперечував факт керування ним транспортним засобом.
Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що о 13.50 годин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, хоча відповідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейських, о 14.09 годин ОСОБА_1 вже спілкується з працівниками поліції — не впливає на правильність висновків суду та не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 13.50 годин 30.10.2025, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 496351.
Водночас апеляційний суд звертає увагу, що жодних відомостей про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 496351 від 30.10.2025 щодо ОСОБА_1 — не містить.
Крім того апеляційний суд зауважує на тому, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причин такої зупинки транспортного засобу, встановлення порушень ПДР чи моменту вчинення водієм ДТП, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. Тому апеляційні доводи про відсутність фіксування на відео факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , факту зупинки його працівниками поліції, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними.
Апеляційні доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутня постанова про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП — є безпідставними, оскільки на аркуші справи №8 наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6048813 від 30.10.2025.
При цьому, посилання апелянта з цього приводу на «усталену судову практику національних судів», відповідно до якої факт складання протоколу без підтвердження, що транспортний засіб перебував у русі, не є доказом керування транспортним засобом у розумінні ст. 130 КУпАП - є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні. 
Твердження адвоката про те, що суд першої інстанції самостійно відшукував на сайті Судової влади України та Єдиному державному реєстрі судових рішень інформацію на предмет виявлення постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та про притягнення останнього до кримінальної відповідальності з метою винесення оскаржуваної постанови на самостійно зібраних доказах — є бездоказовими та ґрунтуються на власних припущення сторони захисту. 
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи не є безперервним, на переконання апеляційного суду, хоча і є слушними, проте такий недолік не можна вважати істотним, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи.
Відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому є належним та допустимим доказом у справі. Доказів монтажу, редагування наданого запису з метою фальсифікації даних, зафіксованих на ньому, стороною захисту надано не було та судом на встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2026 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Аналізуючи твердження апелянта про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд зазначає таке. 
Згідно санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно п.6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п.3,6,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як убачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на запитання інспектора поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо автомобіля, останній о 14:11:25 годині вказав, що вживав пиво.
О 14:13:30 годин на запитання поліцейського, чи готовий він пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, водій ОСОБА_1 зазначив, що він розуміє, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому відмовляється від проходження огляду.
Враховуючи, що ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння відмовився, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Порушень порядку проходження огляду водія на перебування у стані сп`яніння, встановленого Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції допущено не було. Ствердження апелянта про те, що після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції повинні були направити його для проведення огляду до медичного закладу - є власним хибним тлумаченням вимог закону.
Є такими, що не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про те, що питання складення протоколу про адміністративне правопорушення було вирішено ще до того, як ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Як убачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, о 14:13:16 годин працівників поліції запитав у водія ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, на що останній о 14:13:30 годин вказав, що огляд проходити не буде, оскільки визнає, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. В той же час протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498351 щодо ОСОБА_1 складено працівниками поліції 30.10.2025 о 14:31:44 годин (а.с.1).
Доводи адвоката про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, є необґрунтованим, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, та наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення. 
До такого ж висновків дійшов апеляційний суд і щодо тверджень апелянта про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не вказано ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , оскільки такі ознаки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті поліцейського (а.с.1, 2).
Не відповідають дійсності, а тому є безпідставними і апеляційні доводи про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та рапорт не були складені одним і тим же працівником поліції. Наявні матеріали справи вказують на те, що обидва згаданих процесуальних документи складено інспектором СРПП ВП № 3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області В`ячеславом Юрченком (а.с.2,5).
Не є слушними і доводи апелянта про те, що оскільки відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції не зафіксовано факт відібрання у водія ОСОБА_1 письмових пояснень, тому до них слід віднестись критично та необхідно надати перевагу його усним поясненням, наданим у суді першої інстанції.
Так, письмові пояснення ОСОБА_1 , наявні в матеріалах справи, підписані останнім без жодних зауважень (а.с.4). Вони цілком узгоджуються та підтверджуються сукупністю інших доказів по справі, будь-яких підстав ставити їх під сумнів у суду не виникає та стороною захисту не наведено.
Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ні ОСОБА_1 , ні його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. 
Стосовно доводів захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений за участі працівників військової служби правопорядку, а також про необхідність кваліфікувати дії останнього за ст. 172-20 КУпАП, - суд відхиляє цей аргумент як такий, що ґрунтується на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки протокол серії ЕПР1 № 498351 від 30.10.2025 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , який на момент керування транспортним засобом не виконував обов`язків військової служби, його огляд на стан сп`яніння правомірно проведений за правилами ст. 266 КУпАП. Факт надання стороною захисту доказів на проходження ОСОБА_1 військової служби станом на 30.10.2025 року не спростовують наведені висновки суду.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Стороною захисту були заявлені низка клопотань, зокрема про залучення до участі у справі прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури; про повернення матеріалів справи для доопрацювання до ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, а також про витребування з ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області оригіналу та повної версії відеозапису з боді-камер поліцейських, а також про виклик для допиту у якості свідка патрульного поліцейського ОСОБА_4 . 
Розглянувши викладені в клопотанні доводи апеляційний суд дійшов до висновку про їх необґрунтованість та відмовив у задоволенні виходячи з наступного.

Згідно положень ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. 
Отже зміст цієї норми закону вказує на те, що саме суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання та лише місцевий суд має право повернути матеріали справи для доопрацювання компетентному органу, який його направив. 
Натомість положення ч.8 ст.294 КУпАП не наділяють апеляційний суд правом повертати матеріали справи для доопрацювання.

Відповідно до приписів ч.2 ст.250 КУпАП при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 — 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою.  
Отже оскільки інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не відноситься до категорії корупційних правопорушень, тому відсутні законні підстави для обов`язкового залучення до участі у справі прокурора. 

Не вбачає апеляційний суд підстав для задоволення клопотання про витребування з ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області оригіналу та повної версії відеозапису з боді-камер поліцейських, а також про виклик для допиту у якості свідка патрульного поліцейського ОСОБА_4 , оскільки сторона захисту не надала доказів того, що нею вживалися самостійні заходи для витребування необхідного відеозапису з ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та стороні захисту у цьому було відмовлено, а отже такі дії свідчать про перекладання захисником власних процесуальних обов`язків по збиранню доказів на апеляційний суд.
Щодо виклику поліцейського Накрапаса Д.В., то це питання, як зазначила захисник, було вирішено у суді першої інстанції та у його задоволенні було відмовлено. Підстав для задоволення цього клопотання не вбачає й суд апеляційної інстанції з огляду на його неналежне обґрунтування. 
Аналізую клопотання захисника про застосування до ОСОБА_1 аналогії закону та застосування положень ст.69 КК України щодо не призначення ОСОБА_1 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, апеляційний суд вважає його таким, що не ґрунтується на вимогах закону.
Аналогія закону - це спосіб подолання прогалин у праві, коли відсутня конкретна норма для регулювання певних суспільних відносин, але є інша норма, яка регулює подібні відносини. Іншими словами, якщо конкретна ситуація не врегульована законом, але є схожа, то застосовується закон, що регулює цю схожу ситуацію. 
Натомість санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Чинний КУпАП не містить норми, яка надає право суду призначити інший вид стягнення або більш м`яке стягнення ніж передбачено санкцією відповідної статті, отже доводи захисту про необхідність застосувати аналогію закону та призначити ОСОБА_1 більш м`яке стягнення, аніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене відсутні й підстави для задоволення клопотання сторони захисту щодо зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, оскільки чинні положення КУпАП не містять норми, яка б передбачала процесуальну можливість для зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення з наведених захисником підстав на противагу положенням ст.335 КПК України, на яку посилається апелянт та яка регулює порядок зупинення кримінальних проваджень.
Натомість положеннями ч.4 ст.277 КУпАП передбачено, що строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо). 
Отже, оскільки інкриміноване  ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не відноситься до категорії  корупційних правопорушень, тому відсутні законні підстави для зупинення провадження у даній справі.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Нечитайло М.О. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2026 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Нечитайло Маргарити Олегівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ        В.В. РУДЕНКО