Справа №949/1612/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

01 вересня 2026 року        м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від УПП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія, згідно протоколу безробітного, проживаючого в              АДРЕСА_1 ,, 
за ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №097391 від 07 серпня 2026 року  ОСОБА_1  07 серпня 2026 року о 12 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 (не будучи суб`єктом господарювання) порушив правила торгівлі в в місці, де це заборонено, а саме здійснював торгівлю продовольчих товарів (кавунів) на вулиці, чим порушив наказ Міністерства економіки з питань Європейської інтеграції від 11.07.2003 року №185 "Про затвердження правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами" відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 160 КУпАП.
На підтвердження обставин справи матеріали містять пояснення ФОП ОСОБА_2 , яка повідомляє про продаж кавунів із фури 07 серпня 2026 року на АДРЕСА_2 . 
Також у матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_1 , який повідомляє, що він нічого не продавав, не є продавцем, а являється водієм автомобіля.
31 серпня 2026 року, представником ОСОБА_1 , адвокатом Пархомчук В.В. (ордер на надання правничої допомоги ВК №1230132 від 24 серпня 2026 року), подано клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутності будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що наявні відомості у матеріалах справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Зі змісту ч. 2 ст. 268 КУпАП вбачається, що у випадку, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, справу може бути розглянуто у її відсутності.
До того ж, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 160 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Так, оскільки у відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 160 КУпАП не є обов`язковою, тому, вважаю за можливе розглянути справу за наявними доказами за відсутності ОСОБА_1 , який не виявив бажання прибути до суду для розгляду справи відносно нього.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Диспозицією ч. 1 ст. 160 КУпАП передбачено відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях. 
Тобто, дана норма є бланкетною і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівельної діяльності та захисту прав споживачів.
Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є активні дії щодо продажу товарів з рук у місцях, які не мають статусу ринків чи торгівельних об`єктів (вулиці, площі, двори, під`їзди тощо), та характеризується умисною формою вини (особа усвідомлює, що торгує у забороненому місці, і бажає цього).
Інспектором роти №5 (з обслуговування м. Сарн) батальйону № 1 (з обслуговування м. Рівне) полку УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Стафеєвою Л.О., не зазначивши нормативно-правового акту, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, зроблено посилання на документ, який не регламентує порядок торгівлі плодоовочевою продукцією.
Відповідно до нормативно-правового акту, на який зроблено посилання у протоколі, зокрема на наказ Міністерства економіки з питань Європейської інтеграції від 11.07.2003 року №185 "Про затвердження правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами", вони мають своє поширення виключно на суб`єктів господарської діяльності незалежно від форм власності, які здійснюють на території України роздрібний продаж продовольчих товарів. 
Крім цього, вказані правила не поширюються на торгівлю картоплею та плодоовочевою продукцією, алкогольними напоями та тютюновими виробами. 
Варто зауважити, що особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 160 КУпАП, повинна зазначити, яку конкретну норму вказаного нормативно-правового акту порушила особа стосовно, якої складений протокол.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що об`єктивна сторона правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, не розкрита. Сама присутність особи на місці продажу у невідведених для цього місцях не утворює складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.
За вказаних обставин, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не може бути доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.
Крім того, всупереч ст. 256 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів, які б підтверджували, що в зазначені день, час та місце саме ОСОБА_1 здійснював продаж продовольчих товарів (кавунів) в порушення вимог закону, враховуючи при цьому, що торгівля - це процес обміну товарів на гроші з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку, й у вказаній операції мають бути дві сторони Продавець і Покупець, а також товар та гроші одержані внаслідок його реалізації.
У даному випадку, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 продав комусь кавуна і отримав за це гроші, відсутні дані про особу - покупця, її/його пояснення, акт вилучення грошових коштів за реалізований товар тощо, а тому посадовою особою, яка склала вказаний протокол, не доведено факту торгівлі ОСОБА_1 продовольчими товарами у забороненому для цього місці. Наявні у матеріалах справи пояснення ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не підтверджують факту торгівлі кавунами власне ОСОБА_1 .. 
Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах "Малофеєва проти росії", "Карєлін проти росії" у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За таких обставин, враховуючи, що у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 097391 від 07 серпня 2026 року не наведено обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення та не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, не вказано відповідну норму порушеного нормативно-правового акту, у зв`язку із чим зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.
Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 160 КУпАП, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, а тому провадження у даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП слід закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.
Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму ВС України №9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Також у своїх рішеннях (кримінальних та некримінальних), що стосуються цивільних прав і обов`язків Європейський Суд неодноразово підкреслював, що при оцінці доказів Європейський Суд застосовує стандарт доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із співіснування досить сильних, ясних і взаємоузгоджених висновків з наявних фактів або схожих не спростованих фактичних презумпцій (рішення у справах "Зубайраєв проти росії" від 10.01.2008 року, п.71; "Гриненко проти України" від 15.02.2012 року, п.55; "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 року, п.62; "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 року, п.53).
Тому, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.
За таких обставин, поза розумним сумнівом, враховуючи вищевикладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 160 КУпАП, оскільки його вину працівниками поліції не доведено належним чином, а суду не представлено доказів, що беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (Постанова ВАС КАС від 30 травня 2018 року у справі №175/1982/16-а (2а/175/10/16).
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За встановлених обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.
Відповідно до ст. 282 КУпАП, орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.
Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст. 282 КУпАП, суд відмічає, що причинами та умовами безпідставного порушення адміністративного провадження, не підкріплене належними та допустимими доказами є неналежне виконання інспектором роти №5 (з обслуговування м. Сарн) батальйону № 1 (з обслуговування м. Рівне) полку УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції СТАФЕЄВОЮ ЛІЛІЄЮ ОЛЕГІВНОЮ своїх посадових обов`язків, які, в тому числі, безпосередньо вплинули на якість складення адміністративних матеріалів.
Керуючись ст.ст. 247, 280, 282, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 160 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Копію постанови направити начальнику УПП в Рівненській області для вжиття заходів та відповідного реагування з метою недопущення таких фактів у подальшому.
Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повідомити Дубровицький районний суд Рівненської області.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького
районного суду       Тарасюк А.М.