ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року	Львів	Справа № 380/16924/21 пров. № А/857/39198/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В., 
суддів Гуляка В.В., Кушнір В.О.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року (судді Кедик М.В., ухвалене в порядку письмового провадження в м. Львів) у справі № 380/16924/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 відповідно до довідки від 11.06.2021 № 1453 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виготовленої Державною установою “Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Львівській області” Міністерства внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, на підставі довідки від 11.06.2021 № 1453 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виготовленої Державною установою “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області” Міністерства внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", із врахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набрало законної сили 11.01.2022.
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, у якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення, яке ухвалив Львівський окружний адміністративний суд від 10.12.2021 року по справі №380/16924/21 із зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019, на підставі довідки від 11.06.2021 № 1453 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виготовленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» Міністерства внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", із врахуванням раніше виплачених сум, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 виплати по пенсійній заборгованості за період з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 152075,68 грн.
Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви.
З цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому вважає судове рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що законодавець прямо передбачає єдиний варіант зміни способу виконання, який був спершу заявлений до суду та відображений в рішенні (в нашому випадку «зобов`язати здійснити перерахунок та виплату») виключно на «стягнення». Отож, зміна способу не може вважатися прийняттям нового рішення. При цьому, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки, інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду. Заяву про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення суду задоволити. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що викладені в ній міркування та вимоги такими є такими, що не відповідають чинному законодавству та не підлягають до задоволення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду залишити без змін. 
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до статті 311 КАС України розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2021, яке набрало законної сили 11.01.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, на підставі довідки від 11.06.2021 № 1453 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виготовленої Державною установою “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області” Міністерства внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", із врахуванням раніше виплачених сум. 
Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.07.2025 №1300-5802-8/87749 повідомлено позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області перераховано пенсію позивача з 01.12.2019 по 31.07.2022 у сумі 152075,68 грн, буде здійснена після виділення коштів із Державного бюджету України. До листа додано розрахунок на доплату пенсії ОСОБА_1 , згідно з яким сума доплати за період з грудня 2019 по липень 2022 становить 152075,68 грн (а.с.41 зворот). 
Отже, станом на час виникнення спірного питання, пенсія позивача перерахована і виплачується згідно з рішенням суду, однак невиплаченою залишається доплата, яка виникла як заборгованість за попередні період з 01.12.2019 по 31.07.2022 у сумі 152075,68 грн. 
Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності достатніх та обґрунтованих підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду. 
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина “судового процесу” для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі “Горнсбі проти Греції” суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі “Класс та інші проти Німеччини”, із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” та порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за № 845. 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Приписами ст. 7 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження” з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.
Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця у зазначеній категорії справ та такий обов`язок виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.
Разом з цим, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” від 21.11.2024 за № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесені суттєві зміни до положень ст. 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, відповідно до змісту частин 1-3 статті 378 КАС України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Відтак, з 19.12.2024 ст. 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни “зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією” на “стягнення коштів із державного органу боржника”.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2021, яке набрало законної сили 11.01.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, на підставі довідки від 11.06.2021 № 1453 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виготовленої Державною установою “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області” Міністерства внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", із врахуванням раніше виплачених сум. 
Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.07.2025 №1300-5802-8/87749 повідомлено позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області перераховано пенсію позивача з 01.12.2019 по 31.07.2022 у сумі 152075,68 грн, буде здійснена після виділення коштів із Державного бюджету України. До листа додано розрахунок на доплату пенсії ОСОБА_1 , згідно з яким сума доплати за період з грудня 2019 по липень 2022 становить 152075,68 грн (а.с.41 зворот). 
Однак, виплату вказаної суми Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача не здійснило, що свідчить про неповне виконання рішення суду боржником, а саме у частині виплати суми нарахованої пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 у сумі 152075,68 грн на користь стягувача, а тому в спірному випадку має місце факт невиконання відповідачем як суб`єктом владних повноважень в повному обсязі судового рішення у справі №380/16924/21, яке набрало законної сили, щодо виплати на користь позивача перерахованої пенсійної виплати протягом двох місяців з дня набрання законної сили цим судовим рішенням.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач вчинив дії, спрямовані на виконання рішення (провів перерахунок, поставив суму доплати на облік), а невиплата коштів зумовлена об`єктивними причинами – відсутністю бюджетного фінансування, на що відповідач вплинути не може, так як судом апеляційної інстанції з урахуванням внесених змін до статті 378 КАС України констатовано факт невиконання відповідачем як суб`єктом владних повноважень рішення суду протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили, що у свою чергу є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат. 
Суд зауважує, що зміна виконання судового рішення у наведений спосіб не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. Зміна способу виконання рішення суду у відповідній частині є лише зміною невиконаного грошового зобов`язання у форму примусового грошового стягнення для ефективного забезпечення права позивача. 
Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правових норм викладено у постановах Верховного Суду від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22, від 11.11.2014 у справі №21-475а14, від 11.11.2014 у справі №21-394а11, від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а, від 10.07.2018 у справі №755/7078/16-а, від 21.08.2018 у справі №803/3805/15, від 11.02.2020 у справі №826/8279/16, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
За наведеного правового регулювання та обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з невідповідністю його висновків обставинам справи і порушенням норм процесуального права, а тому сформував помилкові висновки про повну відмову у задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання вказаного судового рішення, що частково підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги. 
Тому, оскаржену ухвалу суду першої інстанції, згідно статті 317 КАС України, необхідно скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання вказаного судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 378 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року у справі № 380/16924/21 з питань зміни способу та порядку виконання судового рішення за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення – задовольнити частково.
Змінити спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі №380/16924/21, у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 на «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 виплати по пенсійній заборгованості за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 у сумі 152075 (сто п`ятдесят дві тисячі сімдесят п`ять) гривень 68 копійок із врахуванням виплачених сум».
У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення – відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) 3330 (три тисячі триста тридцять) гривень 80 копійок понесених витрат по сплаті судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	Н. В. Ільчишин 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	В. О. Кушнір