РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 	справа № 580/5028/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Гайдаш В.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) щодо фактичної виплати ОСОБА_1 нарахованих, але невиплачених сум грошового забезпечення, додаткової винагороди та/або спеціальних виплат, які відображені у довідках Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, а саме: 160000,00 грн за квітень 2025 року та 26090,00 грн за травень 2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та фактично виплатити ОСОБА_1 нараховані, але невиплачені суми грошового забезпечення, додаткової винагороди та/або спеціальних виплат, які відображені у довідках Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, а саме: 160000,00 грн за квітень 2025 року та 26090,00 грн за травень 2025 року, загалом 186090,00 грн, з урахуванням фактично виплачених сум, якщо такі виплати частково здійснювалися.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно із довідками Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача відображені нарахування за: квітень 2025 року – 160000,00 грн; травень 2025 року – 26090,00 грн, однак фактично зазначені кошти на банківський рахунок позивача не надходили, готівкою не виплачувалися, іншим способом не передавалися, а тому він не мав і не має фактичної можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися цими коштами. Отже, на думку позивача, відповідач допустив юридично неприпустиму ситуацію, з одного боку, відповідні суми були відображені в офіційній державній системі як дохід позивача, а з іншого боку фактично не виплачені йому, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив, в якому вказав, що позивачу було перераховано на особистий картковий рахунок грошові кошти у розмірі за квітень 2025 року у загальній сумі 196090,00 грн, а також за травень 2025 року у сумі 26090,00 грн. Відповідачем наголошено, що суми, які зазначені у довідках ПФУ форм ОК-5 та ОК-7, не є самостійною підставою для здійснення виплат, а відображають відомості бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка обмежена двадцятьма розмірами мінімальної заробітної плати на місяць. Сума 160000,00 грн у довідці ОК-5 за квітень 2025 року відповідає саме максимальній величині бази нарахування ЄСВ, встановленій статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (максимальної суми доходу застрахованої особи на місяць, починаючи з 01 січня 2025 року – 20 розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом = 160000,00 грн), а не невиплаченій сумі грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 15.06.2026 витребувано від військової частини НОМЕР_3 завірені належним чином копії документів відносно ОСОБА_1 , що стосуються спірних правовідносин, а саме: повний комплект первинних фінансових і кадрових документів щодо ОСОБА_1 , зокрема: особисті картки грошового забезпечення за 2025 рік; розрахункові листи за квітень і травень 2025 року; накази про виплату грошового забезпечення; накази про виплату додаткової винагороди за постановою КМУ № 168; накази / документи щодо виплати одноразової винагороди за постановою КМУ № 419; грошовий атестат; документи щодо остаточного розрахунку при переведенні; документи щодо участі ОСОБА_1 у бойових діях / бойових або спеціальних завданнях; документи щодо поранення, лікування та виплат за період лікування; повну бухгалтерську розшифровку сум: нараховано, утримано, компенсовано, до виплати, фактично виплачено.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду військовою частиною НОМЕР_3 надано до суду витребувані документи.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивача зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення від 18 квітня 2022 року відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 158-ОС від 29 квітня 2022 року.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 625-ОС від 09 липня 2024 року солдата ОСОБА_1 призначити: інспектором прикордонної служби 2 категорії – номер обслуги другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тис С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування. З 08 серпня 2024 року відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 356-ВВ від 13 серпня 2024 року позивача в складі підрозділу відряджено в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з підпорядкуванням НОМЕР_4 прикордонному загону.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 588-ОС від 21 травня 2025 року солдата ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії – номер обслуги другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тис С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування, вважати таким, що самовільно залишив військову частину (місце проходження служби ) з 19 травня 2025 року.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 45-ОС від 12 січня 2026 року солдата ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії – номер обслуги другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тис С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування, виключити із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, період з 19 травня 2025 року по 05 листопада 2025 року не зараховувати до строку військової служби, вислугу років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Згідно із довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача відображені нарахування за: квітень 2025 року – 160000,00 грн; травень 2025 року – 26090,00 грн.
Оскільки, на думку позивача, фактично зазначені кошти на банківський рахунок позивача не надходили, готівкою не виплачувалися, тому він звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону 2011-ХІІ наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За умовами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших, утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Суд зазначає, що частина четверта статті 9 Закону № 2011-ХІІ є бланкетною, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України.
Відповідно такими нормативно-правовими актами є: постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова КМУ № 704) та Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 (далі - порядок № 260) Порядок № 260.
Пунктом 2 постанови № 704, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу, окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Порядок № 260, встановлює механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Відповідно до пункту 2 розділу І порядку № 260 грошове забезпечення, зокрема, включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
1) До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
2) До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
3) До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачу військовою частиною НОМЕР_1 було перераховано на особистий картковий рахунок кошти у розмірі:
- за квітень 2025 року: посадовий оклад (за 30 днів квітня 2025 року) – 3170,00 грн; оклад за військове звання (за 30 днів квітня 2025 року) - 530,00 грн; надбавка за вислугу років (за 30 днів квітня 2025 року) – 925,00 грн; надбавка за особливості проходження військової служби (за 30 днів квітня 2025 року) – 3237,50грн; премія (за 30 днів квітня 2025 року) – 16167,00 грн; додаткова премія (за 30 днів квітня 2025 року) – 2060,50 грн; додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях (100000,00) без утримання військового збору – 100000,00 грн; одноразова винагорода ПКМ №419 від 12.04.24 (70000) - 70000,00 грн.;
- за травень 2025 року: посадовий оклад (за 30 днів квітня 2025 року) – 3170,00 грн; оклад за військове звання (за 30 днів квітня 2025 року) – 530,00 грн; надбавка за вислугу років (за 30 днів квітня 2025 року) – 925,00 грн; надбавка за особливості проходження військової служби (за 30 днів квітня 2025 року) – 3237,50 грн; премія (за 30 днів квітня 2025 року) – 16167,00 грн; додаткова премія (за 30 днів квітня 2025 року) – 2060,50 грн.
Факт виплати вищезазначених коштів з відрахуваннями підтверджується довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунок одержувача видано АТ КБ «Приватбанк», а також випискою із картки позивача, в якій відображено відповідні транзакції.
Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 № 10-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 р. за № 785/25562 (далі – Положення), регулює порядок внесення даних облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них.
Відповідно до пункту 2 глави IV цього Положення, визначено що до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:
персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;
відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. 
Пунктом 6 глави V цього Положенням, визначено що інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами:
індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення;
(Довідково - додаток 4 до Положення Форма ОК-5, додаток 5 до Положення Форма ОК-7).
Отже, довідки ОК-5 та ОК-7 - це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, згідно довідки Пенсійного фонду України, форми ОК-5, у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача відображені нарахування за: квітень 2025 року - 160 000 грн; травень 2025 року - 26 090 грн.
Відповідно до статті 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 44059-IX, в редакції від 19.11.2024 чинну станом на дата нарахування чи установлено, що у 2025 році (починаючи з 1 січня) розмір максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (максимальної суми доходу застрахованої особи на місяць, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування») дорівнює двадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом.
Так, у 2025 році розмір максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, дорівнює: для максимальної суми доходу застрахованої особи на місяць, починаючи з 01 січня 2025 року – 20 розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом (160000,00 грн).
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що у довідці Пенсійного фонду України форми ОК-5 за квітень 2025 року у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача правомірно відображено нарахування саме у сумі 160000,00 грн, як максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, так і сума за травень 2025 року – 26090,00 грн, тому у відповідача відсутній обов`язок повторно здійснювати виплату позивачу вищезазначених сум.
Суд додатково звертає увагу, що у довідці Пенсійного фонду України форми ОК-5 за квітень 2025 року зазначено фактично нараховані суми, які становлять у квітні 2025 року - 196090,00 грн та в травні 2025 року - 26090, 00 грн, що відповідає фактичним обставинам справи.
Отже, оскільки у цій справі в межах спірних правовідносин не встановлено протиправних дій/бездіяльності або рішень відповідача, які б порушували права позивача, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ