ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10630/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 року (суддя Ніколайчук С.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 20.01.2026 року) у адміністративній справі №160/10630/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Верхівцівське житлово-комунальне господарство Верхівцевської міської ради», Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, суд –

в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області (далі по тексту – відповідач 1), Комунального підприємства «Верхівцівське житлово-комунальне господарство Верхівцевської міської ради» (далі по тексту – відповідач 2), Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області (далі по тексту – відповідач 3), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Верхівцевської міської ради «Про демонтаж тимчасових споруд» від 12.03.2025 року № 61 та № 62.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився ФОП ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що судом не враховано. Що будівельні споруди торгівельних павільйонів були розміщені не самовільно, а на підставі договорів і паспортів прив`язок, які не закінчилися з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України ві18.03.2022 року №314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану». Апелянт зазначив, що строковий сервітут під торгівельними павільйонами для провадження підприємницької діяльності від 17.09.2018 року, який діяв до 17.09.2021 року продовжений на підставі «мовчазної згоди», апелянт звертався із заявами про продовження строку сервітуту та сплачував орендну плату. Апелянт вважав, що Виконком ради не мав повноважень на прийняття рішення про анулювання дії паспортів прив`язки тимчасових павільйонів; проведенню демонтажу споруди передує проведення обстеження території розміщення тимчасової споруди та складання акта обстеження із зазначенням виявлених порушень та вручення припису; мало бути перевірено чи це тимчасові споруди. Апелянт зазначив, що згідно висновку експерта нежитлова будівля представляє окремо розміщену капітальну будівлю, знесення якої передбачено ст.376 ЦК України. Апелянт зазначив, що суд неправильно застосував п.44 ч.1 ст.26, ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.1, п.9 ч.1 ст10, п.5 ч.1 ст.16, ч.1ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»№, пунктів 2.1, 2.30 Порядку №244 та дійшов помилкового висновку про не передчасність демонтажу його торгівельних павільйонів через наявність договірних правовідносин, які не були припинені у встановленому порядку. Апелянт не погоджується з висновками суду про те, що на момент прийняття рішення розміщення та експлуатація торгівельних павільйонів не були самочинними, оскільки їх розміщення здійснено до набрання чинності Порядком №244.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 є платником податків ФОП та є власником нежитлових будівель (торгівельних павільйонів) призначених для здійснення торгівлі продовольчими та промисловими товарами загальною площею, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . В 2011 році Виконком міської ради надав ФОП ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності та на якій ФОП ОСОБА_1 збудовані чотири торгівельних павільйони у АДРЕСА_1 (ТС № 3, ТС №4 та ТС № 5 та ТС №6) з метою передачі її в оренду ФОП ОСОБА_1 . 22.05.2014 року ФОП ОСОБА_1 отримав від Виконкому ради погодження паспортів прив`язки малої архітектурної форми на комплекс тимчасових споруд у складі двох торгівельних павільйонів по АДРЕСА_1 .Між ОСОБА_1 та Виконкомом ради укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту під тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності від 17.09.2018 року, в термін до 17.09.2021 року включно, згідно пунктів 2,1, 2.2 якого особистий строковий сервітут встановлено терміном на три роки; по закінченню цього терміну договору його дію може бути продовжено за домовленістю сторін, про що сторони не пізніше як за 2 місяці до закінчення його терміну повідомляють одна одну у письмовій формі. Згідно із рішенням Верхівцевської міської ради №313- 20/VII від 17.09.2018 року, він, як ФОП, особисто використовує земельну ділянку під розміщення торгівельних павільйонів, загальною площею 0,0150 га, а також сплачував орендну плату відповідно до розрахунку та нормативно грошової оцінки відповідно до договорів. 12.03.2025 року Виконкомом Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області прийняті рішення: №61 про демонтаж тимчасової споруди, згідно якого демонтувати встановлену тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності, а саме двох торгових павільйонів у АДРЕСА_1 (ТС № 3, ТС №4), привести земельну ділянку у придатний для використання стан. Надати ФОП ОСОБА_1 7- денний строк, з дня офіційно прийнятого цього рішення, для добровільного його виконання. Відділу містобудування та архітектури Верхівцевської міської ради протягом 2-го строку з дня прийняття цього рішення надіслати ФОП ОСОБА_1 копію цього рішення та розмістити на тимчасовій споруді відповідне повідомлення про її демонтаж. Доручити КП «Верхівцівське житлово -комунальне господарство Верхівцівської міської ради» після спливу строку добровільного виконання цього рішення провести демонтаж цієї споруди. рішення №62, згідно якого демонтувати встановлену тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності, а саме: двох торгових павільйонів у АДРЕСА_1 ( ТС № 3, ТС №4) привести земельну ділянку у придатний для використання стан. Надати ФОП ОСОБА_2 7- денний строк, з дня офіційно прийнятого цього рішення, для добровільного його виконання. Відділу містобудування та архітектури Верхівцевської міської ради протягом 2-го строку з дня прийняття цього рішення надіслати ФОП ОСОБА_2 копію цього рішення та розмістити на тимчасовій споруді відповідне повідомлення про її демонтаж. Доручити КП «Верхівцівське житлово -комунальне господарство Верхівцівської міської ради» після спливу строку добровільного виконання цього рішення провести демонтаж цієї споруди. ФОП ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на те, що нежитлові приміщення, торгівельних павільйонів не є малою архітектурною формою, а є поєднаними між собою торгівельними залами, які є часткою великого торгівельного комплексу, створеного як нерухоме майно, а розташовані в ньому торгівельні приміщення є нежитловими приміщеннями, які призначені для використання в цілях, не пов`язаних з мешканням в них та/або обслуговуванням інших приміщень будівлі, які є самостійним нерухомим майном і об`єктом цивільних прав 07.04.2024 року. Суд врахував, що ФОП ОСОБА_1 надав паспорт прив`язки малої архітектурної форми зі строком дії 22.05.2019 року та приміткою «паспорт прив`язки продовжено до 24.06.2024 року»; доказів того, що строк дії паспорту прив`язки продовжений або ФОП ОСОБА_1 звернувся до Виконкому ради з заявами про продовження дії паспорту прив`язки після 24.06.2024 року, матеріали справи не містять. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався п.44 ч.1 ст.26, п.7 ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування»; ч.1 ст.3, ст.5, ч.1 ст.12, ст.14, ч.2 ст.21, ч.2 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; пунктами 1.3, 1.4, 2.1, 2.2, 2.4, 2.10, 2.17, 2.18, 2.20, 2.23, 2.29 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244; підпунктом 5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 року №314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» та прийшов до висновку про те, що встановлення тимчасової споруди здійснюється на підставі паспорта прив`язки, який оформлюється органом з питань містобудування та архітектури. У разі закінчення строку дії паспорта прив`язки продовження такого строку здійснюється за заявою замовника органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки тимчасової споруди. При цьому, законодавством не визначено підстав для відмови у продовженні строку дії паспорта прив`язки, за умови відповідності місця розташування тимчасової споруди містобудівній документації та документації з благоустрою населеного пункту. Суд прийшов до висновку про те, що оскільки строк дії паспорта прив`язки від 22.05.2014 року, на підставі якого ФОП ОСОБА_1 було розміщено комплекс з двох тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 (торгові павільйони АДРЕСА_2 ) закінчився 24.06.2024 року, то в даному випадку підлягає застосуванню 2.29. Порядку розміщення торгових споруд, яка передбачає демонтаж торгових споруд. Суд не прийняв до уваги твердження ФОП ОСОБА_1 , що тимчасова споруда є нерухомим майном, оскільки такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються відсутністю дозвільної документації, зокрема документів про введення такого об`єкту в експлуатацію, відсутністю реєстрації права власності, декларацій, тощо. Суд вважав, що застосування норм постанови Кабінету Міністрів України № 314 від 18.03.2022 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» призведе до порушень вищевказаних норм чинного законодавства, які регулюють відносини на продовження строку дії документів дозвільного характеру на відповідний період, а також призведе до порушень прав та інтересів осіб, які згідно із цими нормами повинні надати позивачу згоду на подальше встановлення особистого строкового сервітуту під тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності. Суд врахував, що рішенням Виконавчого комітету Верхівцевської міської ради №62 від 12.03.2025 року не порушуються права ФОП ОСОБА_1 , оскільки вказане рішення не має жодного відношення до нього, оскільки приймалось відносно Тимчасових споруд, дозвіл на розміщення яких надавався ФОП ОСОБА_2 .
Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель (торгівельних павільйонів) призначених для здійснення торгівлі продовольчими та промисловими товарами загальною площею, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено, що у 2011 році Виконком міської ради надав ФОП ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, на якій ФОП ОСОБА_1 було розташовано чотири торгівельних павільйони у АДРЕСА_1 (ТС № 3, ТС №4 та ТС № 5 та ТС №6).
Встановлено, що 22.05.2014 року ФОП ОСОБА_1 отримав від Виконкому міської ради погодження паспортів прив`язки малої архітектурної форми на комплекс тимчасових споруд у складі двох торгівельних павільйонів по Центральна (колишня АДРЕСА_1 ). 
Встановлено, що 17.09.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та Виконкомом міської ради було укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту під тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності терміном до 17.09.2021 року включно строком на три роки (п.2.1) та можливістю продовження договору особистого сервітуту по закінченню цього терміну договору за умови, що сторони не пізніше як за 2 місяці до закінчення його терміну повідомляють одна одну у письмовій формі.
Встановлено, що 12.03.2025 року Виконкомом Верхівцевської міської ради прийнято рішення №61 про демонтаж тимчасової споруди, яким передбачено демонтаж тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, а саме двох торгових павільйонів у АДРЕСА_1 (ТС №3, ТС №4) та приведення земельної ділянку у придатний для використання стан та надано ФОП ОСОБА_1 7- денний строк, з дня офіційно прийнятого цього рішення, для добровільного його виконання. 
Встановлено, що 12.03.2025 року Виконкомом Верхівцевської міської ради прийнято рішення №62 про демонтаж тимчасової споруди, яким передбачено демонтаж тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, а саме: двох торгових павільйонів у АДРЕСА_1 (ТС №3, ТС №4) та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан та надано ФОП ОСОБА_2 7- денний строк, з дня офіційно прийнятого цього рішення, для добровільного його виконання. 
Відповідно до п.44 ч.1 ст.26, п.7 ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання про встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. До відання виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.
Відповідно до ч.1 ст.3, ст.5, ч.2 с.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів. Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють, зокрема, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до згаданого Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил
Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. ТС для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Відповідно до пунктів 1.3, 2.1, 2.10, 2.29 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Строк дії паспорта прив`язки ТС визначається органом з питань містобудування та архітектури відповідної ради або районної державної адміністрації з урахуванням строків реалізації положень містобудівної документації на місцевому рівні. Продовження строку дії паспорта прив`язки ТС здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки ТС органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки ТС. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки ТС, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу.
Суд апеляційної інстанції враховує, що дія паспорту прив`язки малої архітектурної форми закінчена 24.06.2024 року; докази того, що строк дії паспорту прив`язки продовжувався відсутні, а тому така тимчасова споруда підлягає демонтажу.
Суд апеляційної інстанції критично сприймає твердження ФОП ОСОБА_1 про те, що тимчасова споруда є нерухомим майном, оскільки дозвіл а розміщення споруди ФОП ОСОБА_1 . Виконком міської ради надав як на тимчасову споруду – торгівельні павільйони. Крім того на капітальну будівлю потрібна відповідна дозвільна документація (введення об`єкту в експлуатацію; реєстрація права власності, декларації, тощо).
Суд апеляційної інстанції критично сприймає твердження ФОП ОСОБА_1 про те, що спірних правовідносин мають бути застосовані положення постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 року №314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», оскільки постанова Кабінету Міністрів України стосується  декларацій про провадження видів господарської діяльності конкретно визначених постановою сферах господарської діяльності, які потребують спеціальних дозволів, ліценцій.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішенням Виконкому Верхівцевської міської ради №62 від 12.03.2025 року не порушуються права ФОП ОСОБА_1 , оскільки рішення не має жодного відношення до нього.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 року у адміністративній справі №160/10630/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова