Номер провадження 2/201/3796/2026
ЄУН 201/4349/26

Соборний районний суд міста Дніпра

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

Заочне

20.07.2026 року           м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра 
у складі головуючого судді Давидовської Т.В., 
за участю секретаря судового засідання Овчаренка Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про усунення перешкод у користуванні майном,
установив:
I. Стислий виклад позиції учасників справи 
1.Позивач - ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі – Відповідач, ОСОБА_2 ), у якій позивач просить усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , перешкоди у користуванні об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 1229838012101 – житловий будинок АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з даного житлового будинку.
2.В обґрунтування позову зазначає, що Позивач, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за номером запису про право власності 50654530 від 16.06.2023 року. Також, Позивачу на праві власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом належать земельні ділянки з кадастровими номерами 1210100000:03:317:0047 та 1210100000:03:317:0066, на яких розташовано вказаний житловий будинок. В період з кінця 2008 року у вказаному будинку проживає громадянин ОСОБА_2 , без реєстрації місця проживання за вказаною адресою. На день вселення Відповідача до вказаного житлового будинку сторони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Однак, в період з 2015 року сімейні відносини між сторонами фактично припинені та відновленню не підлягають. Станом на даний час Відповідач не є членом сім`ї Позивача, не є співвласником даного житлового будинку, не має правових підстав для проживання у вказаному будинку, проте у добровільному порядку будинок не звільняє, попри неодноразові попередні обіцянки виїхати добровільно. Відповідач витрат по утриманню будинку не несе, договір найму ним із Позивачем не укладався, крім того, він не є членом сім`ї Позивача, а отже, не має законних прав у ньому проживати чи відчужити його на власний розсуд. Враховуючи, що власником будинку є Позивач, а Відповідач безпідставно та протиправно залишається користувачем житла, чим перешкоджає Позивачу у вільній реалізації своїх прав по безперешкодному володінню, користуванню та розпорядженню належним їй майном, Позивач просить усунути перешкоди у користуванні належним їй будинком шляхом виселення Відповідача з житлового будинку.

II. Процесуальні дії у справі
3.Ухвалою суду від 03.04.2026 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.
4.24.04.2026 року підготовче засідання відкладене.
5.Ухвалою суду від 14.05.2026 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
6.01.06.2026 року справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
7.17.06.2026 року відкладено судовий розгляд справи.
8.Відповідач у судові засідання 17.06.2026 року та 08.07.2026 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток. До суду повернулись конверти. З роздруківки вбачається що поштові повідомлення повернулися з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно зі ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 року у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Причини неявки суду Відповідачем не повідомлено. Клопотань чи заяв до суду не надходило.
9.Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
10.Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
11.З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
IІІ. Установлені судом фактичні обставини
12.Позивач, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. набула права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за номером запису про право власності 50654530 від 16.06.2023 року. 
13.Крім того, ОСОБА_1 на праві власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом належать земельні ділянки з кадастровими номерами 1210100000:03:317:0047 (номером запису про право власності 50656202 від 16.06.2023 року) та 1210100000:03:317:0066 (номером запису про право власності 50655899 від 16.06.2023 року), на яких розташовано вказаний житловий будинок.
14.Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади за № 2026/003811610 ОСОБА_1 з 01.03.2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
15.Згідно з відповіддю № 2568832 від 06.04.2026 року з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_2 з 03.09.2015 року по 25.01.2023 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . 

ІV. Оцінка суду
16.Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
17.Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
18.Згідно зі ст. 9 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло непорушне та гарантовано ст. 47 Конституції України.
19.Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
20.Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
21.За нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
22.Статтею ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
23.Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
24.Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
25.Як закріплено нормами ст. 818 ЦК України наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за найм житла (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права володіння та користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред`явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.
26.Як визначено нормами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
27.Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
28.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
29.На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
30.В ході розгляду справи судом встановлено, що Відповідач в квартирі не зареєстрований. Суду не були надані будь-які інші докази щодо фактичного проживання відповідачки за даною адресою. Письмового дозволу від власника на подальше проживання в квартирі не отримував.
31.За таких обставин, суд дійшов висновку, що з урахуванням того, що Відповідач не є власником майна, членом сім`ї власника, а також не надав суду доказів стосовного того, що він відноситься до кола осіб, які постійно проживали з Позивачем і вели спільне господарство, а також не зареєстрований у спірному будинку, права використовувати таке майно для проживання у останнього відсутнє. 
32.Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі № 196/476/13-ц (провадження № 61-48206св18).
33.Водночас, суд враховує, що сам по собі факт тривалого проживання Відповідача у спірному будинку разом із Позивачем не породжує у неї самостійного речового чи зобов`язального права користування таким житлом, за відсутності правових підстав, передбачених законом або договором.
34.За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка фактично займає спірне житлове приміщення без наявності передбачених законом правових підстав, вона не є власником майна чи членом сім`ї власника, а також не набула права власності чи користування житлом у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим її подальше проживання спірній у спірному будинку є таким, що порушує права Позивача як власника.
35.Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 року по справі № 447/455/17, провадження № 14-64цс20, зробила наступний висновок: «…Підсумовуючи висновки про принципи застосування ст. 8 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену п. 2 ст. 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві… При цьому необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 року і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України…».
36.Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року по справі № 182/7347/18, провадження № 61-19252св19.
37.З огляду на викладене, враховуючи необхідність забезпечення ефективного захисту права приватної власності, а також дотримання принципу співмірності втручання у право на житло, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом усунення перешкод у користуванні належним Позивачці майном шляхом виселення Відповідача зі спірного будинку без надання іншого житлового приміщення.
38.Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 064,96 коп.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,
ухвалив:
1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.
2.Виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), без надання іншого житлового приміщення.
3.Стягнути зОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 064,96 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя         Т.В. Давидовська