ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
24 липня 2026 року | Справа № 280/5007/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд.13, прим 23, код ЄДРПОУ 42822115)
до Тернопільської митниці (46004,м.Тернопіль,вул.Текстильна, буд. 38, код ЄДРПОУ 43985576)
про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
28.04.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (далі – позивач) до Тернопільської митниці (далі – відповідач), відповідно до якої позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2026/000310/1 від 13.05.2026 року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Ухвалою суду від 27.05.2026 відкрито провадження в адміністративній справі розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 24.07.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
На виконання зовнішньоекономічного контракту №BTKB/2 від 25.09.2025, укладеного між компанією «TIANJIN KINGTY BICYCLE CO., LTD» (Китай) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АМТ» (Україна), згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) №ВTKB2026-2A від 05.01.2026, Позивачем на митну територію України ввезено товар.
11.05.2026 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення Рекун А.В., було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі – МД) типу ІМ40АА №26UA403070005267U0, у графі 31 якої зазначено заявлені до митного оформлення товари.
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
- пакувальний лист № б/н від 05.01.2026;
- рахунок-фактура (інвойс) №ВTKB2026-2A від 05.01.2026;
- коносамент №BW26010363 від 18.01.2026;
- накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 03927 від 25.04.2026;
- накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) №03931 від 25.04.2026;
-банківський платіжний документ, що стосується товару №653 від 11.03.2026;
-банківський платіжний документ, що стосується товару - Заявка №768 від 11.03.2026;
-банківський платіжний документ, що стосується товару - Заявка №769 від 11.03.2026;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №G260413-33 від 13.04.2026;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару – Акт виконаних послуг від 05.05.2026;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати від 13.04.2026;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка на перевезення №118 від 12.01.2026;
- прейскурант (прайс-лист) виробника товару - прайс лист №б/н від 24.11.2025;
- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 – 3021, 3023) -комерційна пропозиція від 24.11.2025;
-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) – Специфікація №2026-2А від 01.12.2025;
-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №BTKB/2 від 25.09.2025;
-договір контракт про перевезення №0303/912/25 від 03.03.2025;
-електронний сертифікат про непреференційне походження товару, факт видачі та/або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат №26C040001935/00002 від 10.02.2026;
-інші некласифіковані документи- Лист про зберігання від 01.12.2025;
-інші некласифіковані документи- Технічні характеристики від 07.11.2025.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митним органом було надіслано повідомлення наступного змісту:
«Відповідно до п. 2 ст. 264 МКУ прошу Вас представити до митного контролю та митного оформлення оригінали документів. Відповідно до ч. 2 ст 53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують 1заявлену митну вартість, а саме:
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
-транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
У зв`язку із тим, що документи, які подані до митного оформлення містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме:
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи».
Листом вих. №120501 від 12.05.2026 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» надало митниці виписки з банківського рахунку за березень 2026., Додаткову угоду №3 від 11.03.2026 та пояснення щодо зауважень та додатково надало митному органу лист Експедитора про термін безоплатного зберігання контейнерів в порту. У цьому ж листі Товариство повідомило, що інші додаткові документи (зокрема, експортна декларація) надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
13.05.2026 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2026/000310/1 , відповідно до якого митна вартість задекларованих Товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості — резервним методом, згідно з положеннями ст.64 МКУ. Також було оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за новою ЕМД №26UA403070005557U7 від 15.05.2026 року із застосуванням індивідуальної гарантії №26UA120012001AUI3 від 15.05.2026 року.
Позивач вважає, що митний орган безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Як зазначено у ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 Митного кодексу України).
Згідно з ч.3 ст.58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
У ч.1 ст.57 Митного кодексу України зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: (…) в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; (…) 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 МК України.
Відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна базуватись на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається податками, чи аналогічного товару і не повинна базуватись на вартості товару вітчизняного походження або на довільних чи фіктивних оцінках.
Згідно з частиною 4 статті 337 МК України, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Єдиний підхід до здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2015 р. за № 1021/27466, із змінами (далі - Порядок №684).
За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками.
Суд звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.
Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).
В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості, у графі 33, митниця зазначає розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме:
1. «У відповідності до відомостей, зазначених у митній декларації від 11.05.2026 № 26UA403070005267U0 та коносаменті №BW26010363 від 18.01.2026 поставку оцінюваної партії товару здійснено морським транспортом у контейнерах з порту XINGANG, CHINA до порту Gdansk, POLAND. Разом з цим, згідно із даних, наведених у накладних УМВС від 25.04.2026 №№ 03927, 03931, товар переміщувався з порту Gdansk, POLAND до Замост Бортатиче/Хрубешув та до м. Тернопіль залізничним транспортом. Враховуючи вищезазначене, товар був перевантажений у порту Gdansk, що свідчить про наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару. До митного оформлення надано супровідні документи від 23.04.2026 Т-1 № №26PL322080NSD0C6M7, 26PL322080NSD08QM4 та залізничні накладні від 25.04.2026 №№ 03927, 03931. Тобто, з наведеного вбачається, що товар до перезавантаження на потяг перебував на зберіганні в порту. Однак документів, що підтверджують зберігання товарів не були надані митному органу разом з іншими товаросупровідними документами.
Відповідно до пункту 11 заявки 12.01.2026 №118 на міжнародне морське перевезення додаткова послуга у вигляді перевантаження (“overload”) Замовником ТОВ »Торговий дім «АМТ» у Експедитора «GLOBAL CONTAINER LINES SIA», не замовлялась, що не відповідає наданим до митного оформлення рахунку від 13.04.2026 №G260413-33 та акту виконаних робіт від 05.05.2026 №б/н, де до вартості морського фрахту та міжнародної залізничної поставки включено перевантаження.
Враховуючи вище викладене встановлено, що під час митного оформлення неможливо перевірити числові значення митної вартості товарів, оскільки до митної вартості не в повному обсязі включено всі складові митної вартості, зокрема понесені транспортні витрати. Таким чином, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме – витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до ввезення на митну територію України, передбачених частиною 10 статті 58 МКУ. У наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо вартості витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. Враховуючи вищезазначені розбіжності, неможливо здійснити перевірку числового значення заявленої митної вартості оцінюваних товарів, транспортна складова не розраховується”. 
Суд не погоджується із такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що перевезення здійснювалось на підставі Договору на перевезення зовнішньоторговельних вантажів № 0303/912/25 від 03.03.2025, укладеного з «GLOBAL CONTAINER LINES SIA». Відповідно до п. 1.2. Договору, Виконавець зобов`язується здійснити мультимодальне перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом за взаємно затвердженими умовами та тарифами.
Позивачем для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір перевезення зовнішньоторговельних вантажів № 0303/912/25 від 03.03.2025; Заявку на перевезення №118 від 12.01.2026, коносамент № BW26010363 від 18.01.2026; рахунок на оплату послуг № G260413-33 від 13.04.2026; акт виконаних робіт від 05.05.2026; довідку про транспортні витрати від 13.04.2026; 2 залізничні накладні від 25.04.2026.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення», оператор мультимодального перевезення зобов`язується за плату надати комплексну послугу мультимодального перевезення.
Наданими товариством митниці документами на підтвердження вартості транспортної складової заявленої митної вартості повною мірою підтверджено, що витрати на перевантаження товару включені у загальну вартість перевезення, зокрема:
пунктом 3.1. Договору на перевезення № 0303/912/25 визначено, що вартість транспортних витрат зазначається в інвойсі Виконавця. Замовник зобов`язується оплатити Виконавцю перевезення (морський фрахт наземне перевезення), а також yci інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажів;
відповідно ж до пункту 3.3. Договору встановлено, що у випадку перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інший транспортний засіб в проміжному порту або терміналі вартість даного перевантаження включається в загальну вартість перевезення (фрахту), що зазначена в рахунку (інвойсі) та акті виконаних робіт;
аналогічні відомості щодо включення витрат на перевантаження в загальну вартість перевезення зазначені в рахунку на оплату № G260413-33 від 13.04.2026, Акті виконаних робіт від 05.05.2026 та Довідці про транспортні витрати від 13.04.2026.
Оскільки включення цих витрат у загальну вартість мультимодального перевезення прямо передбачене умовами Договору, то вони не повинні зазначатись окремою статтею витрат у бухгалтерських документах. Тобто витрати на перевантаження вже включені до загальної суми фрахту та залізничної доставки, що цілком відповідає міжнародній логістичній практиці комплексних ставок.
Крім того, пунктом 3.1.1. зовнішньоекономічного контракту № HN/5 визначено, що вартість доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна включені до контрактної (FOB) ціни самого товару, а пунктом 4.2. цього ж контракту визначено, що у ціну Товару включена вартість упаковки і маркування. Це означає, що ці витрати є частиною контрактної ціни самого товару і не підлягають окремому відображенню в бухгалтерських чи транспортних документах.
Твердження митниці про те, що в Заявці № 118 від 12.01.2026 Замовник не обирав додаткову послугу «overload» (перевантаження), жодним чином не свідчить про розбіжність в наданих документах. Оскільки перевантаження з судна на залізничну платформу є технологічно невід`ємною частиною мультимодального маршруту (що замовлений у п. 7 Заявки: «Contamer vessel + Raьway transport»), воно апріорі включене до базової ставки і не потребує окремого замовлення як "додаткова" (опціональна) послуга. Більше того, формальна назва бланку Заявки ("На міжнародне морське перевезення") не змінює суті мультимодального замовлення, деталізованогоу п. 7 цієї ж Заявки.
Щодо твердження митниці про відсутність відомостей щодо «зберігання товарів», суд зазначає наступне. 
Відповідно до усталеної міжнародної логістичної практики та норм морського права (зокрема, статей 148, 149 Кодексу торговельного мореплавства України), час, протягом якого перевізник або порт надає судно чи територію для навантаження/вивантаження або зберігання контейнера без додаткових оплат, називається сталійним (вільним) часом (free time). Плата, що стягується за простій судна чи контейнера понад встановлений вільний час, є демереджем (контрсталійним часом) або платою за зберігання (стореджем). Тобто, витрати на зберігання (демередж/сторедж) мають правову природу штрафних санкцій або наднормативних витрат, які виникають виключно у разі порушення строків (наднормативного простою) в порту. У даному випадку контейнер був вивантажений та перевантажений на потяг у межах безкоштовного періоду (free time). Жодного наднормативного простою не було, послуги зі зберігання понад встановлений ліміт портом не надавались, Замовником не замовлялись, і відповідні витрати Позивачем об`єктивно не були понесені. Вимога митного органу надати документальне підтвердження витрат, яких не існувало і які не входять до вартості перевезення за нормальних умов, є безпідставною.
З викладеного вбачається, що заявлена митна вартість товару, включаючи транспортну складову, є повністю обґрунтованою та підтвердженою наданими документами. Вимоги щодо надмірної деталізації, яка не передбачена міжнародною практикою ведення розрахунків за комплексні логістичні послуги та умовами укладених договорів, є необґрунтованими для коригування митної вартості товару.
2. «Поставка товару здійснюється відповідно до специфікації №2026-2А від 01.12.2025, якою передбачено 100% передоплата товару, відповідно до коносаменту № BW26010363 відправка товару була здійснена 18.01.2026, а згідно платіжної інструкції в іноземній валюті №653 оплата була здійснена 11.03.2026. Додатково до митного оформлення надіслано додаткову угоду №3 від 11.03.2026, яка вносить зміни до специфікації, в частині здійснення оплати за товар, а саме: переплата 611,90 дол.США, оплата 14944,74 дол. США протягом 180 днiв з моменту фактичного отримання товару. З наведеного вбачається, що товар було відправлено без передоплати, що є не виконанням пункту 6 специфікації №2026-2А від 01.12.2025.
Платіжна інструкція в іноземній валюті від 11.03.2026 №653 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки - не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216), а також не надається можливим відстежити яку саме суму перераховано на оплату товару відповідно до специфікації №2026-2А від 01.12.2025».
Твердження митниці щодо відсутності на паперовій копії платіжної інструкції від 11.03.2026 № 653 візуального відображення власноручного чи електронного підпису відповідальних осіб підприємства не може слугувати підставою для невизнання митної вартості з огляду на наступне.
Зазначений платіжний документ був сформований та поданий до обслуговуючого банку (АТ «ОТП БАНК») засобами системи дистанційного електронного банківського обслуговування («Клієнт-Банк»). Відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та нормативно-правових актів НБУ, електронна платіжна інструкція підписується клієнтом шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноваженої особи безпосередньо в захищеній електронній системі банку під час її відправки.
Надана до митного оформлення роздрукована копія електронної платіжної інструкції містить відмітки банку про її проведення та виконання. Факт прийняття банком цієї інструкції до виконання та фактичне списання коштів з рахунку підприємства беззаперечно свідчать про те, що електронний документ був створений та підписаний КЕП відповідно до всіх вимог чинного законодавства, успішно пройшов банківську перевірку та ідентифікацію підписувача.
Жоден нормативно-правовий акт, у тому числі Постанова Правління НБУ від 28.07.2008 №216, не містить вимоги щодо обов`язкового візуального відтворення (друку) графічного зображення електронного або власноручного підпису на паперовій копії документа, який був первинно створений та проведений в електронній формі через систему дистанційного обслуговування.
Відсутність візуального відображення підпису на роздрукованій копії жодним чином не спростовує самого факту перерахування коштів нерезиденту, не робить цей документ недійсним та не позбавляє митний орган можливості перевірити числові значення заявленої митної вартості, оскільки сума платежу, призначення та реквізити зовнішньоекономічного контракту в документі відображені чітко та в повному обсязі. Надана митниці Виписка з банківського рахунку ТОВ «ТД «АМТ» за березень 2026 року додатково підтверджує факт сплати частини вартості товарів за Специфікацією №2026-2А.
3. «Також відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс-2010 за терміном FOB Продавець зобов`язаний доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження, а також на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Враховуючи умови поставки FOB та пункт 3.1.1 Контракту № BTKB/2 від 25.09.2025, продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Будь-яка легальна експортно-імпортна операція у Китаї супроводжується оформленням у митному відношенні та декларуванні товарів, що ввозяться або вивозяться. Це передбачено Законом КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затвердженого маніфестом Головного митного управління КНР № 52 (2008 року), однак до митного оформлення митної декларації країни відправлення не додано».
Твердження митного органу про те, що ненадання експортної декларації унеможливлює підтвердження виконання продавцем обов`язків по митному очищенню товару та перевірку відомостей про зовнішньоекономічну операцію, є необґрунтованим, оскільки експортна декларація не входить до переліку обов`язкових документів, визначених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, подання яких є необхідним для підтвердження митної вартості. Хоча частина 3 статті 53 Кодексу і надає митному органу право запитувати додаткові документи, законодавець чітко обмежив обов`язок декларанта щодо їх надання умовою «за наявності».
Позивач у поданому листі-поясненні чітко зазначив, що експортна декларація у нього відсутня, оскільки вона не передавалася продавцем. Відповідно до умов поставки FOB (Incoterms 2010), передбачених Контрактом, обов`язок щодо виконання експортних митних формальностей покладається на продавця, і цей процес є внутрішньою процедурою взаємодії іноземного суб`єкта господарювання з митними органами своєї держави, до якої позивач не має відношення.
Більше того, твердження митного органу про те, що експортна декларація необхідна для перевірки відомостей про судно, порти, дату операції, вагові та вартісні характеристики, є неспроможним, оскільки всі ці дані у повному обсязі вже містяться у наданих до митного оформлення документах: зовнішньоекономічному контракті, інвойсі, коносаменті та пакувальному листі. Зазначені документи не містять розбіжностей і дозволяють однозначно ідентифікувати товар, його кількість, вартість та маршрут перевезення. Таким чином, вимога надати документ, якого декларант об`єктивно не має і не зобов`язаний зберігати, є проявом надмірного формалізму, а відсутність експортної декларації за наявності повного пакету основних товаросупровідних документів не може слугувати законною підставою для відмови у визнанні митної вартості за основним методом.
4. «Сертифікат про походження товару від 10.02.2026 №26C040001935/00002 видавався на інвойс BTKB2026-1A від 05.01.2026, проте до митного оформлення даний інвойс не надано».
В ЕМД №26UA403070005267U0 Сертифікат про походження товару від 10.02.2026 №260040001935/00002 зазначено декларантом помилково. Правильним є Сертифікат від 10.02.2026 № 26C040001935/00001, який був зазначений в ЕМД №26UA403070005557U7 від 15.05.2026 року.
Таким чином, позивачем було надано повний та вичерпний пакет документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, які у своїй сукупності підтверджували заявлену митну вартість товарів за основним методом - за ціною договору (контракту). Надані документи не містили жодних суттєвих розбіжностей, які б ставили під сумнів достовірність заявленої ціни товару чи повноту врахованих транспортних витрат. Усі зауваження митного органу, що лягли в основу оскаржуваного Рішення, є формальними та ґрунтуються на необґрунтованих припущеннях.
Відтак, у відповідача були відсутні будь-які законні та обґрунтовані підстави, передбачені частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості та прийняття рішення про її коригування.
Отже, митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Тому суд доходить висновку, що позивач при подачі документів надав всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Разом з тим, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.
З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA403070/2026/000310/1 від 13.05.2026 року є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд.13, прим 23, код ЄДРПОУ 42822115) до Тернопільської митниці (46004,м.Тернопіль,вул.Текстильна, буд. 38, код ЄДРПОУ 43985576) - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості №UA403070/2026/000310/1 від 13.05.2026 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (69000, м.Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 23, код ЄДРПОУ 42822115) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 5492,86 грн (п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві гривні 86 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (46004,м.Тернопіль,вул.Текстильна, буд. 38, код ЄДРПОУ 43985576).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено в повному обсязі 24.07.2026.

Суддя О.В. Конишева