СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2026 року Справа № 480/8162/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8162/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо невключення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 102 дні, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Свої вимоги мотивує тим, що при звільненні з військової служби йому було нараховано грошову компенсацію за 102 дні невикористаних щорічної основної та додаткової відпусток. Водночас при обчисленні розміру такої компенсації відповідачем не враховано додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, яку позивач отримував під час проходження військової служби. Позивач вважає, що така винагорода входить до складу грошового забезпечення, з якого має обчислюватися компенсація за невикористані дні відпусток, у зв`язку з чим просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати здійснити відповідний перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 27.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, належить до винагород та не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні відпусток. Вказує, що відповідно до пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260 така компенсація розраховується виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород. У зв`язку з цим вважає, що при нарахуванні позивачу компенсації за невикористані дні відпусток діяло відповідно до вимог чинного законодавства та просить у задоволенні позову відмовити.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 171/2026 від 24.02.2026 та наказу в.о. голови Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 № 12-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 1764 від 05.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/8162/25.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М., ухвалою від 12.03.2026 суддя Шаповал М.М. справу прийняв до свого провадження.
Суд, перевіривши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 24.05.2025 № 162 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. При звільненні йому нараховано грошову компенсацію за 60 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2025 роки та 42 дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки, всього за 102 дні.
З метою з`ясування складових грошового забезпечення, врахованих при обчисленні зазначеної компенсації, представник позивача звертався з адвокатськими запитами до військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Листом військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2025 повідомлено, що додаткова грошова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, при обрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток позивача не враховувалась. Також повідомлено, що військова частина НОМЕР_4 з 28.07.2025 припинила існування як окрема військова частина та була переформована у НОМЕР_5 батальйон територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 .
З наданих у матеріалах справи довідок про грошове забезпечення вбачається, що під час проходження військової служби позивачу виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Не погодившись із неврахуванням зазначеної винагороди при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпусток, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення - підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок виплати грошового забезпечення визначається, зокрема, Міністром оборони України.
Пунктом 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані за час проходження військової служби дні таких відпусток.
Постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) врегульовано структуру грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення - підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197.
Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, визначені Порядком винагороди та премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, належать винагороди, а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану.
Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" на період дії воєнного стану запроваджено виплату військовослужбовцям додаткової винагороди.
Порядок обчислення грошової компенсації за невикористані дні відпусток визначений пунктом 6 розділу XXXI Порядку № 260.
Відповідно до пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород, з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що для визначення складових грошового забезпечення, які підлягають врахуванню при обчисленні компенсації за невикористані дні відпусток, спеціальним є пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260.
При цьому додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, за своєю правовою природою є саме винагородою, виплату якої запроваджено на період дії воєнного стану.
Суд враховує, що наказом Міністерства оборони України від 15.01.2025 № 23 до пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260 внесено зміни, відповідно до яких при розрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпусток враховуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, крім винагород. Зазначені зміни набрали чинності 25.02.2025.
Як встановлено судом, позивача виключено зі списків особового складу військової частини 24.05.2025, тобто після набрання чинності зазначеними змінами до Порядку № 260.
Отже, на момент проведення розрахунку належної позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260 прямо виключав винагороди зі складу грошового забезпечення, яке враховується для обчислення такої компенсації.
За таких обставин сама по собі виплата позивачу під час проходження військової служби додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не є підставою для її включення до розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток, оскільки нормативним актом, який безпосередньо визначає порядок такого розрахунку, її врахування виключено.
Щодо посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23, суд зазначає наступне.
У зазначеній справі Верховний Суд виходив із положень пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин у тій справі та не містила застереження щодо неврахування винагород при обчисленні компенсації за невикористані дні відпусток.
Натомість у спірних правовідносинах у цій справі підлягає застосуванню пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260 у редакції, чинній з 25.02.2025, якою прямо передбачено неврахування винагород при визначенні розміру такої компенсації.
Таким чином, правове регулювання спірних правовідносин у цій справі відрізняється від правового регулювання, яке було предметом оцінки Верховного Суду у справі № 240/32125/23, а тому наведені позивачем висновки не свідчать про наявність у відповідача обов`язку врахувати додаткову винагороду, встановлену Постановою № 168, при обчисленні належної позивачу компенсації.
З огляду на викладене суд вважає, що неврахування відповідачем додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, при обчисленні грошової компенсації позивачу за 102 дні невикористаних відпусток відповідає вимогам пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260.
Відтак підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату грошової компенсації за невикористані дні відпусток з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, відсутні.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Матеріалами справи підтверджено, що при звільненні позивачу нараховано грошову компенсацію за 102 дні невикористаних відпусток. При цьому додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, до розрахунку зазначеної компенсації не включалась.
Разом з тим, з огляду на положення пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260, які діяли на момент звільнення позивача, така винагорода не підлягала врахуванню при визначенні розміру грошової компенсації за невикористані дні відпусток.
Таким чином, відповідачем доведено правомірність неврахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, при обчисленні спірної компенсації, тоді як доводи позивача не спростовують встановленого Порядком № 260 механізму її розрахунку.
За таких обставин суд визнає про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал