Україна
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

провадження № 2/361/687/24, cправа № 361/1640/23 
29.05.2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» травня 2025 року м.Бровари Київської області
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Василишина В.О.,
за участю секретаря судових засідань - Бас Я.В.,
сторони справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112», 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112» про стягнення заробітної плати,
в с т а н о в и в:
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2012 року; з 
01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року; з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року; з 
01 січня 2022 року по 31 березня 2022 року, що складає 177 137 грн. 86 коп. з яких 159 604 грн. 04 коп. заробітна плата та 17 533 грн. 82 коп. інфляційні втрати; стягнути з ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» ненараховану та невиплачену заробітну плату в період з 
01 квітня 2022 року по 28 лютого 2023 року, що складає 81 849 грн. 15 коп. з яких 72 500 грн. 00 коп. заробітна плата, 90349 грн. 15 коп. інфляційні втрати, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі – 5 000 грн. 00 коп. 
В обґрунтування вимог зазначається, що 02 січня 2004 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ДП ВАТ «Мостобуд «Мостобудівельний загін №112» на посаду водія.
Відповідно до наказу № 171К від 22 квітня 2005 року позивач призначений на посаду менеджера.
Згідно з наказом № 133К від 28 квітня 2006 року позивача призначено виконуючим обов`язки начальника відділу матеріально-технічного забезпечення.
На день звернення до суду з даним позовом позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Мостобудівельний загін № 112».
У період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2012 року; з 01 січня 2015 року по 
31 грудня 2015 року; з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року; з 01 січня 2022 року по 31 березня 2022 року ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» нарахувало позивачу заробітну плату, але не регулярно і не в повному обсязі виплачувало її. З підстав невиплати заробітної плати виникла заборгованість, що становить 177 137 грн. 86 коп. З квітня 2022 року по теперішній час заробітна плата позивачу не нараховується та не виплачується. 
23 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Мостобудівельний загін 
№ 112» із заявою про виплату заробітної плати, при цьому жодної відповіді не отримав. З підстав відновлення порушених трудових прав позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 06 березня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (суддя Сердинський В.С.). 
03 квітня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.
20 квітня 2023 року позивач подав до суду відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 06 червня 2023 року витребувано докази у даній справі.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 09 жовтня 2023 року № 963/0/15-23 суддя 
 ОСОБА_3 тимчасово до 27 листопада 2023 року відсторонений від здійснення правосуддя. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2023 року головуючим суддею у даній справі визначено суддю Василишина В.О. 
Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року дану справу прийнято до розгляду у спрощеному провадженні та призначено судове засідання у справі. 
Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року витребувано докази у даній справі.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Щиголь В.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.
Представник відповідача ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» - Салашна Л.М. позовні вимоги не визнала частково щодо заборгованості у розмірі – 11 094 грн. 70 коп. та заборгованості у розмірі – 6 660 грн. 00 коп. у задоволенні решти позовних вимог у розмірі просила суд відмовити. Пояснила, що у період з 01 квітня 2022 року по 28 лютого 2023 року позивач був відсутній на роботі. У табелях обліку використання робочого часу йому ставилися відмітки про інші причини неявки, заробітна плата за вказаний період не нараховувалася. 
Вислухавши пояснення позивача, його представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що з 02 січня 2004 року позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Мостобудівельний загін № 112», займаючи різні посади.
Відповідно до довідки № 91 від 27 березня 2023 року, виданої ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» за період з січня 2006 року по березень 2022 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у розмірі – 568 663 грн. 73 коп., утримано – 112 494 грн. 84 коп., виплачено 445 074 грн. 19 коп., сума до видачі – 11 094 грн. 70 коп. З вказаної довідки вбачається, що у січні 2022 року позивачу нараховано 10 367 грн. 81 коп., виплчено 3 296 грн. 80 коп., до видачі – 4 945 грн. 60 коп., у лютому 2022 року нараховано – 8 700 грн. 00 коп., виплачено – 3 000 грн. 00 коп., до видачі – 916 грн. 50 коп., у березні 
2022 року нараховано 6 500 грн. 00 коп., кошти не виплачені, до видачі – 5 232 грн. 60 коп., всього до видачі – 5 232 грн. 60 коп. 
З довідки № 129 від 20 квітня 2023 року, виданої ТОВ «Мостобудівельний загін 
№ 112» вбачається, що заборгованість щодо виплати заробітної плати ОСОБА_1 відсутня. Відповідно до платіжних інструкцій 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 у рахунок виплати заробітної плати за січень 2022 року, лютий 2022 року, та березень 
2022 року перераховано грошові кошти у розмірі – 4 945 грн. 20 коп., 917 грн. 00 коп., 5 232 грн. 00 коп. Інформація про виплату вказаних коштів також підтверджується і відомостями № 230, № 231, № 232 від 07 квітня 2023 року. 
З відомостей № 873 та № 874 від 16 жовтня 2024 року та платіжних інструкцій від 
16 жовтня 2024 року вбачається, що у рахунок виплати заробітної плати за червень та липень 2018 року позивачу перераховано грошові кошти у розмірі – 6 660 грн. 00 коп.
Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За змістом статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.
Відповідно до статті 24, 31, 32 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника. Трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.
При розгляді даної справи по суті, позивач не довів належними та допустимими доказами наявності у відповідача заборгованості по виплаті йому заробітної плати. Позивач не скористався правом заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, в ході якої могли бути встановлені обставини, що мали б значення для справи. Відомості сформовані на підставі звітності Пенсійного фонду України не є належними доказами нарахованої та не виплаченої заробітної плати. Обставини щодо нарахування та не виплати заробітної плати повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування, при цьому вищевказані відомості такими не являються. Поданий позивачем розрахунок не містить у собі відрахувань (утримань) із заробітної плати щодо кожного періоду.
Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (статті 77 ЦПК України).
За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Щодо вимоги про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати з урахуванням інфляційних втрат у розмірі - 81 849 грн. 15 коп.
Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ(далі - Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який не скасовано на дату розгляду справи.
Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Статтею 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Положеннями статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.
Відповідно до статті 13 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.
Відповідно до наказу № 15-к від 29 березня 2022 року оголошено призупинення дії трудових договорів з працівниками ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» відповідно до статті 13 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ без збереження заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2022 року і до припинення чи скасування воєнного стану.
Відповідно до табелів обліку робочого часу за період з 01 квітня 2022 року по лютий 
2023 року щодо ОСОБА_1 містяться відмітки про неявку на роботу «І» (інші підстави). 
З наведеного вбачається, що у період з 01 квітня 2022 року по 28 лютого 2023 року позивач роботу не виконував. Підстави для нарахування та виплати заробітної плати відсутні, оскільки заробітна плата виплачується лише за умови виконання працівником роботи. 
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу не відшкодовуються. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 76, 77, 81, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області 
в и р і ш и в:
У задоволенні позову – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин